זמנים דקדוקיים הם הדרך של השפה לדבר על זמן
בלי לקרוא בשמן הישיר של תקופות זמן
על ידי שינוי פעלים כדי לבטא מתי פעולות מתרחשות.
אז כמה הטיות זמן שונות קיימות בשפה כמו אנגלית?
ראשית, התשובה נראית ברורה:
יש עבר,
הווה,
ועתיד.
אבל תודות למשהו שנקרא אספקט דקדוקי,
כל תקופות הזמן האלו למעשה מתחלקות יותר.
יש ארבעה סוגים של אספקטים.
באספקט המתמשך או המתקדם,
הפעולות עדיין מתרחשות בזמן היחוס.
האספקט המושלם מתייחס לפעולות שהסתיימו.
האספקט המושלם המתקדם הוא שילוב,
שמתאר חלק מושלם של פעולה מתמשכת.
ולבסוף, יש את האספקט הפשוט,
הצורה בסיסית של הטיות זמן העבר, הווה ועתיד
בהם פעולה לא מוגדרת כמתמשכת או יחידה.
מעט קשה לעקוב אחרי כל זה, אז הבה נראה איך כל זה עובד במציאות.
בואו נגיד שחברים שלכם אומרים לכם שהם הלכו למשימה ימית חשאית
כדי לאסוף עדויות על יצור ימי מסתורי.
הטיית הזמן קובעת את מסגרת ההתייחסות הכללית בעבר,
אבל בתוך זה, יש הרבה אפשרויות.
החברים שלכם אולי אומרים שהייצור תקף את הסירה שלהם,
זה עבר פשוט, האספקט הכי כללי,
שלא נותן יותר הבהרות.
הם ישנו כשזה התרחש,
תהליך מתמשך שמתרחש בנקודה ההיא.
הם אולי גם יגידו לכם שהם יצאו מננטאקט
כדי לתאר פעולה שהושלמה אפילו מוקדם יותר.
זו דוגמה של עבר מושלם.
או שהם הפליגו במשך שלושה שבועות,
משהו שהתמשך עד לנקודה ההיא.
בהווה, הם מספרים לכם שהם עדיין מחפשים את היצור היום,
פעילות ההווה הפשוט שלהם.
אולי הם מתכוננים למשימה הבאה שלהם בזמן שהם מדברים.
והם בנו צוללת מיוחדת בשביל זה, הישג שהושלם.
ועוד, אם הם חקרו תצפיות אפשריות של היצור,
זה משהו שהם עשו במשך זמן ועדיין עושים עכשיו
מה שעושה את זה הווה מושלם מתקדם.
אז מה המשימה הבאה הזו מביאה?
אתם יודעים שזה עדיין לא קרה בגלל שהם יעזבו בשבוע הבא,
העתיד הפשוט.
החברים שלכם יחפשו את היצור החמקמק,
פעולה מורחבת מתמשכת.
הם אומרים לכם שהצוללת תגיע לעומקים בלתי ממופים בעוד חודש מעכשיו.
זו תחזית בטוחה
בנוגע למה שיושג בנקודה מסויימת בעתיד,
נקודה בה הם יהיו במסע במשך שלושה שבועות
בעתיד המושלם המתמשך.
התובנה העיקרית בכל זמני הפעלים האלה
היא שכל משפט מתרחש ברגע מסויים,
בין אם זה עבר, הווה או עתיד.
הנקודה של זמנים היא שהם מספרים לנו באותו רגע
את הסטטוס של הפעולה.
בסך הכל, הם נותנים לנו שתיים עשר אפשרויות באנגלית.
מה בנוגע לשפות אחרות?
כמה, כמו צרפתית,
סוואהילי,
ורוסית נוקטים גישה דומה לאנגלית.
אחרות מתארות ומחלקות את הזמן אחרת.
לכמה יש פחות זמנים דקדוקיים, כמו יפנית,
שרק מבחינות בין עבר ולא עבר,
בולי וטוקאנג בסי,
שרק מבדילות בין עתיד ולא עתיד,
וסינית מנדרינית ללא זמני פעלים בכלל, רק אספקטים.
מצד שני, שפות כמו ייאגווה מחלקות את הטיית זמן עבר לרמות מרובות,
כמו אם משהו התרחש לפני שעות, שבועות או שנים.
באחרות, הטיות זמנים שלובות במצבי רוח שיכולים להעביר דחיפות,
צורך,
או הסתברות של ארועים.
זה מקשה על התרגום אבל זה עדיין אפשרי.
דוברים של רוב השפות בלי הטיות זמנים מסויימות יכולים להביע את אותם רעיונות
עם מילות עזר, כמו יעשה או עשה,
או על ידי פרוט משמעות הזמן שלהם.
האם השינויים בין שפה לשפה
הם פשוט דרכים שונות לתאר את אותה מציאות בסיסית?
או האם המבנה המגוון שלהן משקף דרכים שונות ללחשוב על העולם
ואפילו על הזמן עצמו?
ואם כך, אילו דרכים אחרות של תפישת זמן אולי קיימות?