Gramatičko vrijeme je kako jezici pričaju o vremenu
bez imenovanja vremenskog razdoblja
modificirajući glagole kako bi specificicirali kada se radnja događa.
Pa koliko različitih vremena ima u jeziku kao što je engleski?
Na prvu, odgovor je očit:
postoji prošlost,
sadašnjost,
i budućnost.
Ali zahvaljujući nečemu što se zove gramatički aspekt,
svako ovo vremensko razdoblje zapravo se dijeli dalje.
Postoje četiri vrste aspekta.
U kontinuiranom ili progresivnom aspektu,
radnje se događaju u trenutku referiranja na njih.
Perfekt opisuje radnje koje su gotove.
Perfekt progresivni aspekt je kombinacija,
opisuje dovršeni dio radnje koja se stalno odvija.
I na kraju, tu je jednostavni aspekt,
osnovni oblik prošlosti, sadašnjosti i budućnosti
gdje radnja nije određena kao kontinuirana ili diskretna.
To je sve teško pratiti, pa pogledajmo kako stvarno radi.
Recimo da vam prijatelj kaže kako je otišao na tajnu pomorsku misiju
da skupi dokaze o misterioznom morskom biću.
Glagolsko vrijeme smješta okvir referiranja u prošlost,
ali unutar toga, postoji mnogo opcija.
Prijatelj može reći da je stvorenje napalo brod,
to je past simple, najširi aspekt,
koji ne daje daljnje objašnjenje.
Spavali su kad se to dogodilo,
proces koji traje a već se događa u toj točci.
Možda će vam reći i da su krenuli iz Nantucketa
kako bi opisali radnju koja je dovršena još i ranije.
To je primjer past perfekta.
Ili da su plovili tri tjedna,
nešto što se događalo do te točke.
U sadašnjosti, reći će vam da još traže to biće i danas,
radnja u present simpleu.
Možda se pripremaju za sljedeću misiju dok pšričaju.
I izgradili su posebnu podmornicu, dovršeno postignuće.
Također, tražili su potencijalna viđenja bića,
nešto što su radili duže vrijeme i rade to još uvijek
tako da je to present perfekt progresivni.
Što sadrži sljedeća misija?
Znate da se još nije dogodila jer kreću sljedećeg tjedna,
future simple.
Vaši prijatelji će tražiti to biće,
produženo i trajno djelovanje.
Kažu vam da će podmornica doći do nepoznatih dubina za mjesec dana.
To je pouzdano predviđanje
o tome što će postići u određenoj točci u budućnosti,
točci prema kojoj su putovali tri tjedna
u futuru perfektu progresivnom.
Glavni uvid u sva tri ova glagolska vremena
je da se svaka rečenica odvija u određenom trenutku,
bilo da je to prošlost, sadašnjost ili budućnost.
Poanta aspekta je da vam kaže od tog trenutka
status radnje.
Zajedno, daju nam 12 mogućnosti u engleskom.
Što je s ostalim jezicima?
Neki, kao francuski,
swahili,
i ruski imaju pristup sličan engleskom.
Drugi opisuju i dijele vrijeme drugačije.
Neki imaju manje gramatičkih vremena kao japanski,
koji razlikuje samo prošlost od ne-prošlosti.
Buli i tukang basi,
koji samo razlikuje budućnost od ne-budućnosti,
i mandarinski koji nema glagolska vremena uopće, samo aspekt.
S druge strane, jezici kao yagwa dijele prošlo vrijeme u više stupnjeva,
da li se nešto dogodilo prije nekoliko sati, tjedana ili godina.
Kod drugih, vremena su isprepletena sa osjećajima koji mogu prenijeti žurbu,
potrebu,
ili izglednost događaja.
Ovo otežava prijevode, ali ih ne onemogućuje.
Govornici većine jezika bez određenih vremena mogu izraziti iste ideje
sa pomoćnim riječima, kao bi ili jest,
ili određujući vrijeme na koje misle.
Jesu li varijacije od jezika do jezika
samo različiti načini u osnovi iste stvarnosti?
Ili njihove raznolike strukture odražavaju različito viđenje svijeta
i samog vremena?
I ako je tako, koji još načini poimanja vremena postoje?