Într-o noapte târzie din 1871, un grup de călăreți
a asaltat o tabără militară adormită.
În câteva minute au stârnit haos în rândul soldaților,
au furat vreo 70 de cai și au dispărut.
Conduși de un tânăr șef de trib pe nume Quanah Parker,
raidul acesta era ultimul dintr-o lungă serie de altercații
de-a lungul frontierei texane între poporul indigen
cunoscut ca Numunu sau Comanche
și forțele Statelor Unite trimise să fure pământurile Comanche
pentru coloniștii albi.
Deși conflictul era vechi de decenii,
colonelul american Ranald MacKenzie a condus ultima iterație.
Din vară până în iarnă, îl urmări pe Quanah.
Dar și Quanah îl urmărea pe el,
și de fiecare dată când colonelul se apropia de țintele sale,
acestea dispăreau fără a lasă vreo urmă pe câmpiile întinse.
Indigenii Comanche stăpâniseră teritoriul acesta de aproape 200 de ani,
vânând bivoli și mutând întregi sate de-a lungul câmpiilor.
Respinseseră atacuri spaniole și mexicane dinspre sud,
încercări de a coloniza pământurile din partea Statelor Unite dinspre est
și numeroase alte tentative de cucerire din partea altor popoare indigene.
Imperiul Comanche nu era un grup unificat sub o singură autoritate centrală
ci mai degrabă mai multe grupuri, fiecare cu propria căpetenie.
Ceea ce toate aveau în comun era talentul la călărie —
fiecare bărbat, femeie și copil era un călăreț expert.
Îndemânarea lor în luptele călare
depășea cu mult abilitățile celorlalte popoare indigene și a coloniștilor,
permițându-le să controleze o suprafață enormă cu puțini oameni —
probabil în jur de 40.000 în perioada apogeului lor
și aproximativ 4-5.000 la vremea
confruntării dintre Quanah Parker și Ranald Mackenzie.
Născut în jurul anului 1848, Quanah era fiul cel mare al lui Peta Nocona,
unul dintre liderii grupului Nokoni, și al Cynthiei Ann Parker,
o colonistă albă răpită și asimilată în poporul Comanche
care luase numele Naduah.
Când Quanah era preadolescent,
mama și sora lui au fost capturate de forțele americane într-o ambuscadă.
Quanah și fratele său mai mic au căutat refugiu într-un alt grup Comanche,
grupul Quahada.
În anii ce au urmat, Quanah s-a dovedit a fi un războinic și un lider.
Pe la 20 și ceva de ani, a fugit pe ascuns împreună cu o fată pe nume Weakeah,
înfuriindu-l pe tatăl ei influent și pe mulți alți lideri.
Au fost pe fugă aproximativ un an,
atrăgând discipoli care l-au desemnat paraibo, sau căpetenie, pe Quanah,
la o vârstă excepțional de tânără.
Sub conducerea sa, grupul Quahada a reușit să evite armata americană
și să își continue stilul de viață.
Însă prin 1870, comerțul de piele de bivol devenise profitabil pe coasta de est,
și vânătorii au masacrat milioane de bivoli în doar câțiva ani.
Între timp, forțele conduse de S.U.A. au organizat un atac surpriză,
omorând aproape toți cei 1.400 de cai ai indigenilor și furându-le restul.
Deși jurase că nu se va preda niciodată, Quanah știa că fără bivoli sau cai,
triburile Comanche ar fi murit sigur de foame pe timpul iernii.
Așadar, în 1875 Quanah și grupul său Quahada
s-au mutat în rezervația Fort Sill aflată în Oklahoma.
Fiind vânători-culegători, nu le-a fost ușor să treacă
la un stil de viață agricol în rezervație.
Guvernul american le promisese rații și provizii,
dar proviziile s-au dovedit a fi extrem de insuficiente.
Între timp, poziția politică a lui Quanah devenise fragilă:
nu avea averi, nici putere în comparație cu alți șefi de trib
care locuiau de mult timp pe rezervație.
Cu toate acestea, a văzut și o oportunitate.
Rezervația cuprindea pășuni vaste —
inutile pentru Comanches, dar perfecte pentru pășunatul cirezilor.
A ajuns la o înțelegere profitabilă cu fermierii cărora le închiria pământul,
în secret la început.
În cele din urmă, a negociat drepturi de închiriere cu guvernul american,
asigurând o sursă de venit stabilă pentru băștinașii din rezervație.
Pe măsură ce statutul lui Quanah în rezervație
și stima acordată de guvern creșteau,
a obținut rații mai mari,
s-a luptat pentru construirea de școli și case
și a devenit unul
dintre cei trei judecători ai tribunalului indigen din rezervație.
Nemaivrând să negocieze cu multe căpetenii,
guvernul american voia să numească un singur șef de trib al tuturor Comanche,
un rol care nu existase niciodată în afara rezervației.
Cu toate acestea, mulți Comanche l-au susținut pe Quanah pentru rol,
la fel ca atunci când mulți lideri mai în vârstă
îl aleseseră să-i conducă împotriva armatei americane.
Chiar și fostul său adversar, Ranald MacKenzie,
i-a susținut numirea în funcție.
Quanah a jucat în filme hollywoodiene și s-a împrietenit cu politicienii,
participând călare la parada de inaugurare pentru Theodore Roosevelt.
Cu toate acestea, și-a păstrat lungile cozi împletite,
și a susținut biserica pentru nativii americani și uzului de peyote.
A început să fie cunoscut ca Quanah Parker după ce a adoptat numele de familie matern
și a încercat să-și găsească mama și sora,
aflând în cele din urmă că muriseră amândouă după ce fuseseră capturate.
Quanah s-a adaptat în mod repetat — la diferite lumi, la diferite roluri,
și la circumstanțe care multora li s-ar fi părut insurmontabile.
Deși nu ducea lipsă de critici, după moartea lui Quanah,
indigenii au adoptat termenul „președinte al consiliului”
pentru desemnarea celui mai înalt reprezentant al tribului,
recunoscându-l drept ultima căpetenie Comanche
și un model cultural de supraviețuire și adaptare.
În acest spirit, națiunea Comanche de astăzi privește către viitor
cu peste 16.000 de cetățeni și nenumărați descendenți.