Я захисниця левів.
Звучить круто, чи не так?
Деякі люди, можливо, не мають уявлення, що це означає.
Але я впевнена, що всі ми чули про лева на ім'я Сесіл.
[Лев Сесіл (2002-2015)]
(Ревіння лева)
Більше він не ричить.
2 липня 2015 року
його життя було обірване пострілом мисливця за трофеями.
Кажуть, коли досліджуєш тварин, то прив'язуєшся до них.
Так відбулося зі мною та Сесілом,
якого я знала та досліджувала протягом трьох років
у національному парку Хванґе.
Його смерть розбила мені серце.
Але ця трагедія дала початок позитивному моменту —
історія привернула увагу
до тяжкого становища диких тварин, які знаходяться під загрозою.
Після смерті Сесіла
я почала задаватися питаннями:
"Що якби місцеві жителі, які проживають неподалік від лігва лева Сесіла,
брали участь у його захисті?"
"Що якби я зустріла Сесіла, коли мені було 10 років, а не 29?
Змогла б я або мої однокласники змінити його долю?"
Багато людей працюють над припиненням зникнення левів,
але дуже небагато є уродженцями тих країн
або общин, які напряму пов'язані з даною проблемою.
Саме ті общини, які живуть поруч з левами,
володіють найкращими можливостями для надання їм допомоги.
Місцевим жителям належить провідна роль
у вирішенні проблем, які стоять перед дикою природою.
Іноді зміни можливі лише тоді,
коли населення, якого це торкнулося найбільше, бере на себе відповідальність.
Місцеве населення відіграє важливу роль
у боротьбі проти браконьєрства й незаконної торгівлі —
головної загрози для левів і загалом дикої природи.
Як темношкіра африканська жінка в науці,
я зустрічаю людей, які цікавляться,
чи завжди я хотіла бути захисницею природи,
тому що вони зустрічають небагато активістів,
схожих на мене.
Коли я росла,
я навіть не знала, що охорона дикої природи може стати кар'єрою.
Уперше я побачила дику тварину у своїй країні,
коли мені було 25 років,
хоча леви й африканські дикі собаки
жили всього в декількох милях від мого будинку.
Це досить звична річ у Зімбабве,
де багато людей взагалі не стикаються з дикою природою,
хоча вона є частиною нашої спадщини.
Коли я росла,
я навіть не знала, що леви живуть на моєму задньому дворі.
Коли 10 років тому одного зимового ранку
я увішла до заповідника Сейв Веллі,
щоб вивчати африканських диких собак для свого дослідницького проєкту,
я була зачарована красою і спокоєм, які оточували мене.
Я зрозуміла, що знайшла свою пристрасть і мету в житті.
Того дня я узяла на себе зобов'язання
присвятити своє життя захисту тварин.
Я згадую свої шкільні роки в Зімбабве
й інших дітей, з якими я вчилася.
Можливо, якби ми мали можливість взаємодіяти з дикою природою,
то більше моїх однокласників працювало б зараз разом зі мною.
Доки місцеві громади не захочуть захищати та співіснувати з дикою природою,
усі зусилля на її збереження можуть бути марними.
Це ті громади, які живуть з дикими тваринами
в одній екосистемі,
і несуть за це плату.
Якщо у них немає прямого зв'язку з тваринами
або користі від них —
немає причин і їх захищати.
І якщо місцеве населення не захищатиме свою дику природу,
ніяке втручання ззовні не спрацює.
Так що ж треба зробити?
Захисники природи повинні надати пріоритет екологічній освіті
і допомагати розширювати навички громад для збереження їх дикої природи.
Школярі і громади повинні відвідувати національні парки,
щоб у них була можливість поспілкуватися з дикою природою.
При всіх починаннях і на кожному рівні
охорона природи повинна включати громади людей,
які ділять землю з дикими тваринами.
Що ще важливіше, потрібно залучати до захисту природи
зусилля місцевих захисників,
якщо ми хочемо, щоб охорона природи стала частиною життя громад.
Як місцеві захисники природи ми стикаємося з багатьма перешкодами:
від прямої дискримінації до бар'єрів через культурні норми.
Але я не відмовлюся від своїх зусиль
залучити корінні громади до цієї боротьби
за виживання нашої планети.
Я прошу вас приєднатися та об'єднатися.
Ми повинні активно усувати створені нами перешкоди,
які залишають корінне населення осторонь від охорони природи.
Я присвятила своє життя захисту левів.
І я знаю, що мої сусіди теж змогли б,
якби тільки вони знали тварин, які живуть з ними по сусідству.
Дякую
(Оплески)