Trebao sam pripremiti za vas više toga.
Stvari su malo neuredne.
--Da, upravo na...
--U istoj liniji, upravo ovdje.
Moje je veliko zanimanje ne
samo za autonomne, pojedinačne predmete,
već za cijelu zbirku predmeta.
Dio razloga za koji mislim da sam vezan uz zbirke
je taj što one tvore način na koji jedna osoba
ili jedna institucija
gleda na svijet.
I to je kao malena vremenska kapsula
predmeta koji su bili važni nekome.
I stoga sam proveo mnogo vremena
tražeći osobnosti ljudi unutar njihovih zbirki.
I tada sam možda i pokušavao dobiti informacjie, u zbirci,
zašto su te stvari važne.
Prva zbirka koju sam dobio je Prairie Avenue Bookstore,
koja je bila arhitektonska povijesna knjižara.
u Downtown Chicagu.
Druga zbirka koju sam nabavio je Dr. Wax.
Bila je to trgovina sa pločama u Hyde Parku,
četvrti u South Sideu.
Ne znam koliko albuma...
Šest tisuća.
Osam tisuća.
Mnogo albuma.
I treća bila je zbirka staklenih dijapozitiva Sveučilišta u Chicagu.
Ponekad koristim te staklene dijapozitive da bih predavao povijest umjetnosti.
Ponekad ih uključim u dio umjetničkih djela,
ili oni postanu sama umjetnička djela--
kao u slučaju Jet časopisa.
Uzeo sam zadivljujući zbir Johnson Publishing časopisa.
Ovo je Jet časopis.
Imali smo oko dvanaest tisuća neuvezanih periodičnih publikacija.
Uvezujem ih i kodiram po boji već desetljeće.
Uzbudljiv je, ovaj opus,
jer postavlja pitanja o monokromnom slikarstvu.
Kada funkcioniraju kao monokromna slika,
ne funkcioniraju nužno kao arhiv.
Ali, zapravo se nadam da će
povijest i sadržaj kojim su ispunjene knjige
čekati na ljude kako bi ih otkrili.
Kao časopis, stvarao je djelo sadašnjosti.
Nije pokušavao stvoriti arhiv.
Toliko je nevjerojatno da ovi uvezani volumeni predstavljaju 1990-te.
I to je vrlo posebno afroameričko iskustvo 1990-ih.
I osjećam se vrlo sretno što sam mogao povezati ove stvari
i onda ih ponovno učiniti prisutnima u svijetu.
Upravo sada, radimo na arhiviranju ove željezare.
Željezara je bila nekako nalik Dr. Waxu.
Ovaj nevjerojatan momak, Ken, imao ju je u vlasništvu trideset godina
i odlazio je u mirovinu.
Voljeli smo njegovu zgradu
ali smo voljeli stvari.
Stoga smo kupili cijelu željezaru.
U četvrtima koje se mijenjaju,
siromašnim četvrtima,
četvrtima gdje se može smjestiti velika kutija kao dućan Home Depot
što učiniti s Kenovim nasljeđem?
Kako katalogizirati svakodnevnicu
posebice kada se fenomen svakodnevnice mijenja?
I je li ovo drugi način na koji se može pratiti Crni prostor?
Crni, ne nužno govoreći samo o crnačkom stanovništvu
već o zaboravljenim ljudima.
To je prostor gdje su stvari prestale rasti.
I možda je, također, poput praznine.
Kao da ulaze resursi,
ali nisi siguran gdje idu.
Crni prostor...
Kao...
Galaktički prostor.
Ovo su stvari s kojima radim.
Raduje me gledati u ove predmete
kao skulpturalne predmete
te kao predmete koji imaju potencijal stvoriti nove skulpturalne radove.
To je stvar,
i stvar je ta koja stvara stvar.