Godine 132. naše ere,
kineski učenjak Džang Heng
predstavio je dvoru dinastije Han svoj najnoviji izum.
Veliku vazu koja je, kako je tvrdio,
mogla da im kaže kad god bi se dogodio zemljotres u njihovom kraljevstvu,
uključujući i pravac u kom bi trebalo poslati pomoć.
Dvor je bio pomalo skeptičan,
pogotovo kada se naprava aktivirala jednog naizgled mirnog popodneva.
Ali kada je glasnik došao nekoliko dana kasnije,
njihove sumnje su se pretočile u zahvalnost.
Danas ne moramo više da se uzdamo u ćupove
da bismo identifikovali seizmološke aktivnosti,
ali zemljotresi i dalje predstavljaju jedinstveni izazov
onima koji pokušavaju da ih otkriju.
Zašto je zemljotrese tako teško predvideti,
i kako možemo postati bolji u njihovom predviđanju?
Da bismo odgovorili na ovo pitanje,
moramo razumeti neke teorije o samom nastanku zemljotresa.
Zemljina kora je sačinjena od nekoliko velikih, zupčastih stenovitih ploča
koje se zovu tektonske ploče
i koje plutaju na vrelom, delimično otopljenom sloju zemljinog omotača.
Ovo dovodi do toga da se ploče veoma sporo razdvajaju,
od 1 do 20 centimetara godišnje.
Ali ovi sićušni pokreti su dovoljno moćni
da stvore duboke pukotine u pločama koje se dodiruju.
U nestabilnim zonama,
sve jači pritisak može na kraju da izazove zemljotres.
Dovoljno je teško pratiti ove minijaturne pokrete,
a kamoli faktore koji ove promene pretvaraju u seizmološke aktivnosti.
Različiti rasedi imaju različite stene,
od kojih su neke jače ili slabije kada su pod pritiskom.
Različite stene takođe različito reaguju pri trenju i visokoj temperaturi.
Neke se delimično tope i mogu oslobađati tečnost za podmazivanje
sačinjenu od otopljenih minerala
koja umanjuje trenje.
Ali neke ostaju suve,
sa opasnom tendencijom akumulacije pritiska.
Svi ovi rasedi su pod dejstvom promenljive gravitacione sile,
kao i kretanja užarenih stena koje se kreću kroz zemljin omotač.
Dakle, koje od ovih skrivenih varijabli bi trebalo analizirati,
i kako se one uklapaju u naš mehanizam za poboljšanje predviđanja?
Kako se neke od ovih sila pojavljuju kao konstanta u većoj meri,
ponašanje ovih ploča je donekle ciklično.
Danas mnogi naši pouzdani zaključci proističu iz dugoročnog prognoziranja,
povezano sa činjenicama gde i kada se zemljotres prethodno dogodio.
Na milenijumskom nivou,
ovo nam pomaže da pravimo predviđanja o tome kada će veoma aktivne rasede,
kao što je San Andreas,
pogoditi veliki zemljotres.
Ali, zbog mnogo uključenih činilaca,
ovaj metod može predvideti samo nepouzdan vremenski okvir.
Da bi predvideli događaje u bližoj budućnosti,
istraživači ispituju vibracije koje zemlja emituje pre potresa.
Geolozi već dugo koriste seizmometre
da bi otkrili i mapirali ove male promene u zemljinoj kori.
U današnje vreme, većina pametnih telefona takođe ima sposobnost
da detektuje primarne seizmološke talase.
Sa mrežom telefona širom sveta,
naučnici bi možda mogli da sastave bogat
i detaljan sistem upozorenja koji alarmira ljude o dolazećem potresu.
Na žalost, telefoni možda nisu u stanju da unapred pruže potrebno obaveštenje
za sprovođenje bezbedonosnog protokola.
Ali ova precizna očitavanja bi i dalje bila korisna
kao mehanizam predviđanja, kao što je NASA-in softver „Quakesim”,
koji može da koristi izuzetno detaljnu mešavinu geoloških podataka
da identifikuje rizične regione.
Ipak, nedavne studije ukazuju
da većina predznaka zemljotresa može biti nevidljiva svim tim senzorima.
Godine 2011,
pre nego što će zemljotres pogoditi istočnu obalu Japana,
u blizini su istraživači zabeležili iznenađujuće visoku koncentraciju
para radioaktivnih izotopa: radona i torona.
Kako se pritisak povećava u zemljinoj kori upravo trenutak pre zemljotresa,
mikropukotine dozvoljavaju ovim gasovima da pobegnu na površinu.
Ovi naučnici smatraju da, ako napravimo široku mrežu detektora para radon-toron
u područjima sklonim zemljotresu,
to bi mogao postati sistem upozorenja koji obećava -
koji bi možda mogao da predvidi potrese nedelju dana unapred.
Naravno, nijedna od ovih tehnologija
nije tako korisna kao gledanje duboko u unutrašnjost same zemlje.
Uz dublji pogled, možda bismo mogli da otkrijemo i predvidimo
velike geološke promene u sadašnjem vremenu,
spasavajući verovatno na desetine hiljada života godišnje.
Za sada,
ove tehnologije nam mogu pomoći da se pripremimo i brzo reagujemo
u područjima gde je to potrebno,
bez čekanja uputstva od vaze.