היום יש לנו משהו מעט שונה.
ד"ר ג'יין גודול עומדת לספר לכם סיפור.
חכו עד אחרי הסרטון הזה
כדי לראות איך להוריד את ספר הילדים החינמי הזה.
מוכנים?
בואו נתחיל.
זה מתחיל כלחישה,
מילה נישאת באוויר.
היא לא ממש יכולה להישמע, אבל אתם יודעים שהיא שם.
עדינה כמו אור השמש,
עשקנית כמו ברד,
בדרכה אל הלב היא לבטח תנצח.
והאנשים שמביטים מעלה ממטלותיהם היום יומיות,
העבודות היום יומיות שלהם
והמסכות היום יומיות שלהם.
הם שמעו או הרגישו
לאן הלחישה יכולה להוביל,
והם הביטו בעיניים פעורות
במשמעות שיכולה להיות לזה.
וברגע שהם יכלו לראות אותה, לא היה להם סיכוי
להתנגד לשיר המתוק
של הכישוף העמוק שהיא הטילה.
אבל ההרגשה שהיא הביאה להם ממבט ראשון
היתה כאב,
כשהם הרימו את עיניהם מעל האדמה שתבעו לעצמם.
כי הם סוף סוף ראו
כאילו נעורו מחלום,
שהם כמעט לבד על האדמה והים.
כי העצים כמעט נעלמו,
והדבורים כמעט נעלמו,
והיצורים בקונכיותיהם בים
כמעט נעלמו.
והאנשים הרגישו עצובים כשהם ראו את הארץ החדשה שלהם,
אבל הם ידעו שעכשיו זה הרגע,
סיכוי פראי אחרון ללידה מחדש.
לעבוד אדמה חדשה, לפזר זרעים,
ריח האדמה על ידיכם ומצחיכם.
אין זמן ליגון, אנחנו בונים את המחר.
הקול של דברים גדלים משאיר אותנו בסביבה.
כשהטבע מתרחב ומעבה היער גדל,
והתחושה שהעתיד מגיע לפגוש אתכם
גדלה,
אין סיכוי שנוכל לנוח.
אנחנו חייבים לעשות ככל יכולתנו.
הרגע הזה יכול להוביל אותנו חזרה הביתה,
זה המבחן שלנו.
הוא מתחיל כלחישה,
מילה נישאת באויר.
כמעט אי אפשר לשמוע אותה, אבל אתם יודעים שהיא שם.
היא נאמרת אז כמו רעם.
עד שהניעה את כולנו.
ויכולנו.
ועשינו.
וזה נעשה.
היא התחדשה.
עזרה הפכה את הלחישה לשאגה על ידי שיתוף הפואמה הזו היום.
אתם יכולים להוריד את הספר המאוייר בחינם ב ed.ted.com/whisper
או לשמור על נפשכם מרוגשת עם אחת הפואמות המונפשות האלו.