1958. godine, Rachel Carson primila je pismo
koje opisuje kako su ptice pjevice iznenada počele padati s grana stabala.
Autorica je za njihovu smrt okrivila pesticid nazvan DDT,
kojim su istrebljivači prskali obližnje močvare.
Pismo je bio poticaj koji je Carson trebala za istraživanje DDT-a.
Već je čula od znanstvenika i konzervatora, koji su bili zabrinuti
radi raširene upotrebe pesticida koji su predstavljali prijetnju ribama, pticama
i moguće ljudima.
Počela je s upitima putem vladinih kontakata
od svojih godina rada u Uredu za ribarstvo Sjedinjenih Država.
Pitala je: "Što je već utišalo zvukove proljeća?"
1962. godine, Carson je objavila svoje nalaze u "Tihom proljeću."
Njezina knjiga je dokumentirala zloupotrebu kemikalija
i danak koji su ostavile na prirodu i ljudsko zdravlje.
"Tiho proljeće" je odmah privuklo i odobravanje i strastveno neslaganje -
skupa sa zlobnim osobnim napadima na autoricu.
Kako je ova blagonaklona biologinja i autorica započela takvu polemiku?
Carson je započela svoju karijeru kao marljiva diplomantica,
balansirajući svoj studij biologije na Sveučilištu John Hopkins
s honorarnim poslovima.
Ipak, morala je napustiti školu prije nego što je završila doktorat
da bi se brinula za svog bolesnog oca i sestru.
Carson je pronašla honorarni posao na Zavodu za ribarstvo,
pišući za radio program o morskoj biologiji.
Njezina sposobnost da piše materijal koji je mogao privući pažnju šire javnosti
impresirao je njezine nadređene i 1936. godine
postala je druga žena koju su zaposlili u uredu na puno radno vrijeme.
1941. godine, objavila je prvu od tri knjige o oceanu,
kombinirajući znanost s lirskim razmišljanjima o podzemnom svijetu.
Ova razmišljanja odjeknula su širom publikom.
U "Tihom proljeću" skrenula je pozornost
na načine na koje ljudske radnje prijete ravnoteži prirode.
DDT izvorno se koristio tijekom 2. svjetskog rata da zaštiti usjeve od insekata
i da zaštiti vojnike od bolesti koje prenose insekti.
Nakon rata, rutinski se prskao u širokim područjima u borbi protiv štetočina,
često s nepredviđenim rezultatima.
Jedan pokušaj iskorijenjivanja vatrenih mrava na jugu SAD-a
neselektivno je ubio divljač, ali je malo eliminirao mrave.
Unatoč tome i drugim nedaćama, Američko ministarstvo poljoprivrede
i kemijske tvrtke su isticale prednosti DDT-a.
Bilo je malo propisa ili javne svijesti o njegovoj potencijalnoj šteti.
Ali Carson je pokazala kako je prekomjerna upotreba kemikalija
dovela do evolucije otpornih vrsta --
koje su, za uzvrat, potaknule razvoj smrtonosnijih kemikalija.
Kako se DDT ne otapa u vodi,
tvrdila je da će se s vremenom nagomilati u okolišu,
u tijelima insekata, tkivima životinja koje konzumiraju te insekte,
i na kraju ljudima.
Natuknula je da izloženost DDT-u može izmijeniti strukturu gena,
s nepoznatim posljedicama za buduće generacije.
Reakcija na "Tiho proljeće" bila je eksplozivna.
Za mnoge ljude knjiga je bila poziv za regulaciju tvari
sposobnih za katastrofalnu štetu.
Drugi su se protivili što Carson nije spomenula ulogu DDT-a
u kontroli prijetnje koju su insekti predstavljali za ljudsko zdravlje.
Bivši tajnik agrikulture, Ezra Taft Benson, zahtijevao je da zna
"zašto je usidjelica bez djece bila toliko zabrinuta zbog genetike"
i odbacio Carson kao "vjerojatnu komunisticu."
Odvjetnik proizvođača pesticida aludirao je na Carson i njezine pristaše
kao "zle utjecaje" čiji je cilj opisati poslove kao "nemoralne."
U stvarnosti, Carson se fokusirala na opasnosti kemikalija
jer nisu bile naširoko poznate dok su odlike bile dobro publicirane.
Odbila je prevladavajuće vjerovanje da ljudi
trebaju i mogu upravljati prirodom.
Umjesto toga, poticala je ljude da kultiviraju
"zrelost i vještinu, ne prirode, nego nas samih."
Carson je umrla od raka 1964. godine,
samo dvije godine nakon publikacije "Tihog proljeća."
Njezin rad je potaknuo generaciju aktivista za zaštitu okoliša.
1969. godine, pod pritiskom ekologa,
Kongres je usvojio Nacionalni zakon o zaštiti okoliša
koji od federalnih agencija zahtijeva da procijene
kakav će utjecaj na okoliš imati njihovo djelovanje.
Da bi izvršili akt,
predsjednik Richard Nixon stvorio je Agenciju za zaštitu okoliša.
I 1972. godine, AZO izdala je djelomičnu zabranu upotrebe DDT-a.
Dugo nakon svoje smrti, Rachel Carson nastavila se zalagati za prirodu
kroz dugotrajni utjecaj svog pisanja.