Moje iskustvo kada je u pitanju
invalidnost koji je uključen u
konverzaciju u vezi inkuzivnosti jeste da
generalno nije bilo
samo nedavno je počelo
da se vidi neki napredak, mislim
dosta radim sa SAG-AFTRA i
u vezi sa problemom o raznolikosti
i inkluziciji i moram reći da
rad o raznolikosti komisija je
uradila fenomenalan posao i da
su izveli da se ova konverzacija
ostvarila u industriji
neverovatno koliko energije zaista treba
da se nešto takvo pokrene
i oni su to uspeli
i sad je počelo da se to pokreće
i imati tu konverzaciju
jer, što ja mislim, zašto sam ja najviše
uzbuđen jeste da
mnogi ljudi pričaju u vezi jednakosti i
inkluzivnosti i oni se trude da
niko se ne oseća izostavljen i
onda kad nekome istakneš da
ostavljaju 20% od
populacije onda obrate pažnju probude se
i to za mene bilo ni blizu
konverzacija koliko je bila
pre 10-15 godina kada su ljudi rekli
da u pravu si i nisam
mislio na to nisam
ulkjučivao rezultat za invalidnost
i u projekcijama nisam zapošljavao
pisce sa invaliditetom, nisam
tražio za produkciju znate pa
jednostanva činjenica koja
im se ukazuje i da nekad
i stidljivim putem ali nekad
ta način pomaže da se poboljša tvoj
krajni rezultat zato što ljudi uvek žele
da se vide na kameri i
i to ne mora uvek da bude poenta
činjenica nekad je najmoćniji kad
znate kada vidite osobu na kameri sa
invalitidetom i nije peonta o
o priči i to se sve češće dešava i
i ne dešava se dosta da se razumemo
ali se dešava zato što
na kraju dana mislim da
ljudi počinju shvatati da
ako ti ustaneš za jednokost to
treba da se svi borimo za jednakost i
ne može biti samo jednakost za ljude
koji izgledaju kao ja ili moj pol ili
razmišljati kao ja ili voleti kao ja to
mora da bude jednakost za sve ili se boriš
za sve ili se samo
boriš za sebe i ljudi kao ti
i ja mislim da to je ta poruka
koja treba da izađe sve više
i mislim da
je negde da jednostvna napome o
nemoj zaboraviti za ove ljude koje su
inače najveća populacija koja
je zaboravljena u zemlji
muzika