Takmer desať rokov sa vedci pokúšali nájsť zdroj nového smrteľného vírusu
v najvyšších pohoriach a najizolovanejších jaskyniach Číny.
Nakoniec ho našli v telách netopierov v jaskyni Š'-tchou.
Bol to koronavírus,
ktorý v roku 2003 zapríčinil epidémiu ťažkého akútneho respiračného syndrómu
alebo SARS.
Koronavírusy patria do skupiny vírusov,
na povrchu ktorých sa nachádzajú bielkovinové výbežky,
ktoré vyzerajú ako koruna, po latinsky „corona“.
Poznáme stovky koronavírusov.
Sedem z nich môže infikovať ľudí a spôsobiť ochorenia.
Koronavírus SARS-CoV spôsobuje SARS, MERS-CoV spôsobuje MERS
a SARS-CoV-2 spôsobuje COVID-19.
Štyri zo siedmich ľudských koronavírusov spôsobujú prechladnutia,
mierne, ale vysoko nákazlivé infekčné ochorenia nosa a hrdla.
Dve z nich zasahujú pľúca a môžu spôsobiť oveľa závažnejšie ochorenia.
Siedmy, ktorý spôsobuje COVID-19, má obidve charakteristiky.
Rýchlo sa rozširuje, no môže spôsobiť závažné ochorenie pľúc.
Keď infikovaná osoba zakašle, vypustí do vzduchu infekčné kvapôčky.
Vírus potom môže infikovať iných, keď sa dostane do ich nosa či úst.
Koronavírusy sa najlepšie šíria v uzavretých priestoroch,
kde sú ľudia blízko pri sebe.
Studené počasie chráni krehký obal koronavírusov pred vysušením
a umožňuje ich dlhšie prežitie medzi hostiteľmi,
kým slnečné UV žiarenie ho môže poškodiť.
Zmeny ročných období pôsobia viac na etablované vírusy.
Zatiaľ však nikto nie je voči novému vírusu imúnny,
má tak veľa potenciálnych hostiteľov,
že nepotrebuje na rozšírenie ideálne podmienky.
Proteínové výbežky sa v tele napoja na hostiteľské bunky a splynú s nimi,
a tak využije vírus bunkový mechanizmus hostiteľskej bunky
na replikáciu vlastných génov.
Genetická informácia koronavírusov je uložená v RNA.
Rozlišujeme medzi RNA a DNA vírusmi.
RNA vírusy sú skôr menšie a majú menej génov.
Môžu tak infikovať veľa hostiteľov a rýchlo sa v nich rozmnožiť.
Vo všeobecnosti nemajú RNA vírusy opravný mechanizmus,
DNA vírusy však áno.
Preto keď sa RNA vírus replikuje,
je oveľa pravdepodobnejšie, že bude obsahovať chyby – mutácie.
Mnoho z týchto mutácií je nepotrebných či dokonca škodlivých.
No niektoré pomôžu vírusu lepšie sa adaptovať na isté prostredie,
ako napríklad na nový druh hostiteľov.
Epidémie vznikajú prenosom vírusu zo zvieraťa na človeka.
Platí to pre RNA vírusy,
ktoré spôsobili epidémie Eboly, Ziky a SARS, ako aj pandémiu COVID-19.
Keď sa vírus dostane do človeka, stále mutuje.
Väčšinou nie dostatočne na vznik nového vírusu,
ale dostatočne na vznik variácií pôvodného vírusu.
Koronavírusy sa odlišujú od väčšiny RNA vírusov troma základnými spôsobmi.
Sú jednými z najväčších, takže majú aj najviac génov.
Preto sa z nich môže vytvoriť viacero škodlivých mutácií.
Koronavírusy majú jedinečnú schopnosť, aby toto riziko zamedzili:
enzým, ktorý kontroluje chyby replikácie a opravuje ich.
Vďaka tomu sú koronavírusy oveľa stabilnejšie
a majú nižšiu mutačnú rýchlosť ako iné RNA vírusy.
Môže to síce znieť hrozivo,
nižšia mutačná rýchlosť nám však pomôže pri eliminácii vírusu.
Po nákaze vie náš imunitný systém rozpoznať patogény,
zničiť ich pri opätovnej nákaze rýchlejšie
a predísť tak ochoreniu.
Mutácie však môžu spôsobiť, že imunitný systém ich rozpozná ťažšie.
A preto ich aj ťažšie eliminuje.
Rovnako môžu znížiť efektivitu antivirotík a vakcín,
pretože tie sú vytvorené pre konkrétny vírus.
Preto novú vakcínu proti chrípke potrebujeme každý rok.
Vírus chrípky mutuje tak rýchlo, že sa stále objavujú jeho nové variácie.
Nižšia mutačná rýchlosť koronavírusov znamená,
že náš imunitný systém, lieky a vakcíny
ich budú schopné rozpoznať aj po dlhšej dobe
a lepšie nás tak ochrániť.
Stále však nevieme, ako dlho budeme imúnni voči rôznym koronavírusom.
Ešte stále nedošlo k schváleniu liečby alebo vakcíny na koronavírus.
Nesústredili sme na liečbu tých, ktoré spôsobujú prechladnutia.
Napriek tomu, že vedci začali vyvíjať liečbu pre SARS a MERS,
ich epidémie skončili skôr, než liečby prešli klinickými testami.
Tým, že stále viac zasahujeme do životného prostredia zvierat,
niektorí vedci tvrdia, že sa nevyhneme prenosu nového koronavírusu na človeka.
Keď však preskúmame všetky neznáme, nemusí to mať také ničivé následky.