De enastående andliga lärarna i den antika och moderna världen
trodde att vår djupaste sanning inte tillhör någon
speciell religion eller spirituell tradition, men kan hittas
i hjärtat av varje person.
Poeten Rumi sa: "Var är månen som aldrig stiger upp och sätter?
Var är själen som inte är med oss och inte utan oss? Säg inte att den är här eller där.
All skapelse är där, men bara för ögonen som kan se.
"I legenden om Torn av Babel delades mänskligheten av många
språk, övertygelser, kulturer och intressen. Babylon betyder bokstavligen "gudarnas grindar ".
Grind är vår tänkande ande, våra konditionerade strukturer.
De som har erkänt sin sanna natur, sin natur bortom namn och form,
kommer att initieras till den stora hemligheten vad som ligger bakom dessa grindar
Människor använde den gamla liknelsen om elefanter för att förklara
hur olika traditioner beskriver sanningen. Varje person i den blinda gruppen
berör olika delar av elefanten och får en viss uppfattning om vad elefanten är.
En man som står vid foten av en elefant beskriver det som ett träd.
Mannen som står bredvid svansen säger att elefanten är som ett rep.
"En elefant är som ett spjut", säger en som står vid sin vildtand.
När du rör vid örat ser det ut som att elefanten är som en fläkt.
Personen som vidrör flanken är säker på att elefanten är som en vägg.
Problemet är att vi bara rör en del av elefanten och tänker att vår erfarenhet är den enda sanningen.
Vi vill inte erkänna eller ta hänsyn till att varje persons
upplevelse helt enkelt är en annan del av den.
"Evig filosofi" är förståelsen att alla andliga traditioner
delar en enda gemensam sanning - närvaron av en mystisk
eller transcendental verklighet, på grundval av vilken all spirituell kunskap
och lärdom uppstod.
Swami Vivekananda sammanfattade essensen i lärorna om ”evig filosofi” och sade:
”Slutet på alla religioner är kunskapen om Gud i själen. Detta är en enda universell religion”.
I den här filmen, när vi använder ordet "Gud", är det helt enkelt en metafor för det transcendenta
och pekar på det stora mysteriet utöver det begränsade egoistiska sinnet.
Att känna ditt sanna "jag" betyder att du känner din gudomliga natur.
Varje själ har potentialen att visa en ny högre medvetenhetsnivå för att vakna
upp från sömnen och identifiera sig med formen.
Författare och mystiker Aldous Huxley, mest känd för sin bok "En vacker ny värld",
skrev också en bok som heter "Evig filosofi", där han skriver
om en undervisning som alltid återgår till mänsklighetens historia.
Denna undervisning har formen av en kultur där den implementeras. Han skriver: "Evig filosofi
uttrycks mest exakt med sanskritformeln" tat tvam asi "- «då är du det».
«Atman» eller det verkliga eviga självet är ett med «Brahman» - den absoluta principen
för all existens, och det slutliga målet för varje människa är upptäckten av detta faktum,
kunskap av vem han eller hon verkligen är.
Varje tradition är som fasetterna på en ädelsten, som återspeglar en speciell blick
på samma sanning, men samtidigt upprepar och reflekterar varandra.
Oavsett vilket språk och begreppssystem som används,
delar alla religioner, som speglar evig filosofi, idén om enhet med något stort,
med något utanför oss.
Det är fullt möjligt att dra nytta och integrera läror från en eller flera källor
utan att identifiera sig med dem. Det sägs att alla verkliga andliga läror helt enkelt
är fingrar som pekar på den transcendentala sanningen.
Om vi håller oss fast vid dogmer och läror för vår bekvämlighet kommer vi att stoppa
vår andliga tillväxt Att inse sanningen utöver alla begrepp betyder
att släppa vår anknytning, släppa alla religiösa begrepp.
Ur egoets synvinkel pekar fingret, som pekar dig mot Samadhi,
direkt mot avgrunden.
Johannes Döparen sa: "Om du vill vara säker på den väg du är på,
måste du stänga ögonen och gå i mörkret".
Samadhi börjar med ett hopp till det okända.
Orntida traditioner hävdade att för att förstå Samadhi måste en person
flytta medvetenhetsfokus från alla kända föremål, från alla yttre fenomen,
från konditionerade tankar och känslor till medvetandet självt,
den inre Källan, Hjärtat eller Essensen av dess varelse. I den filmen,
när vi använder ordet "Samadhi", hänvisar vi till det Transcendentala,
den högre Samadhi, som kallas Nirvikalpa-samadhi.
Nirvakalpa-samadhi finns det ett stopp av "jag" - aktiviteten,
alla typer av sökning och aktivitet. Vi kan bara prata om vad som försvinner när vi närmar oss det
och vad som visas igen när vi återvänder från detta tillstånd. Det finns ingen uppfattning
och icke-uppfattning, inget objekt och icke-objekt, inget medvetande och icke-medvetande.
Det är helt obegripligt för sinnet.
När "jag" blir aktiv igen, observeras icke-kunskap, något som en ny födelse,
och allt blir nytt. Det finns kvar en viss doft av det gudomliga,
som varar längre när du rör dig längs Vägen.
Det finns otaliga typer av “Samadhi“ som beskrivs av forntida traditioner,
och språk har orsakat förvirring genom åren. Vi väljer ordet samadhi
för att betyda transcendental enhet, men vi kan använda ett annat ord från en annan tradition.
"Samadhi" är en gammal sanskritbegrepp som används i de vediska traditionerna,
yoga och Sankkhi i Indien som har genomsyrat andra andliga traditioner.
Samadhi är det åttonde steget i av åtta steg av yoga Patanjali
och det åttonde steget av den Noble Åttfaldiga Buddha-vägen.
Buddha använde ordet "nirvana" -
ände av "vana" eller ände av "jag" -aktiviteten.
Patanjali beskrev yoga eller samadhi som "citta vritti nirodha",
vilket betyder "stoppa cirkeln eller hjärnans spiral" på sanskrit.
Detta är befrielsen av medvetandet från en hel matris eller sinnets grundorsak.
Samadhi är inte ett koncept.
För att förstå det måste du släppa det konceptuella sinnet.
Olika religioner har använt olika ord för att beskriva enhet med det gudomliga.
Intressant nog har ordet "religion" en liknande betydelse.
Det latinska ordet "religare" betyder "att återförenas", "att återansluta.
" Ordet "yoga" har en liknande betydelse, vilket betyder att de världsliga förenas med det transcendentala.
I islam återspeglas detta i den gamla arabiska betydelsen av ordet "islam",
vilket betyder "överlämnande" eller "bön till Gud.
Det uttrycker total ödmjukhet eller överlämnande av "jag" -systemet.
Sådana kristna mystiker som St. Francis av Assisi, St. Theresa från Avila
och St. Johannes Döparen talade om en helig allians med Gud, Guds rike inuti.
I Thomasevangeliet sa Kristus: "Riket är inte här och inte där.
Men faderns rike sprider sig över jorden, och människor ser det inte. "
Om du ser på de grekiska filosoferna Platons, Plotinus, Parmenides
och Heroclite genom prismen i undervisningen om "evig filosofi",
sedan pekar de på samma visdom. P Plotinus lär att människans viktigaste strävan
är att vägleda människans själ till det högsta tillståndet av perfektion och förening
med den Endasten.
Helgon och shamaner från Lakota-stammen, Black Elk, sa: ”Prioritetsfreden, som är viktigast,
kommer till människors själar när de känner igen deras förhållande,
enhet med universum och dess krafter.
Och när de inser att den Stora Anden bor i universums centrum
och att centrum finns överallt. Det är i var och en av oss».
Om vi inte är i Samadhi, så finns det på vägen till uppvaknande två polariteter,
två dörrar som du kan komma in. Två dimensioner:
en förer till rent medvetande, det andra till sensoriska föremålens värld.
Den uppåtgående riktningen förer till det Absoluta, och den nedåtgående riktningen förer till Maya,
till allt manifesterat, både synligt och osynligt. Förhållandet mellan släkting
och absolut kan uttryckas i ett citat från Sri Nisargadatta Maharaja:
”Visdom vet att jag är ingenting; Kärlek vet att jag är allt;
och mitt liv flyter mellan dem”.
Från en sådan förening föds ett nytt gudomligt medvetande.
Något kommer fram från detta äktenskap, eller föreningen av dessa polariteten,
eller döden av dubbel identifiering. Samtidigt är något immateriellt och aldrig född.
Medvetandet blomstrar, skapar något nytt, skapar det som kan
kallas treenigheten i "evig filosofi."
Gud fadern, transcendental, omedveten och oföränderlig, gör en allians
med det gudomliga feminina, som representerar allt som förändras.
En sådan koppling leder till en alkemisk transformation, något som död och återfödelse.
Vediska läror representeras den gudomliga unionen av två huvudkrafter
- Shiva och Shakti. Under historien förändrades olika gudars namn och ansikten,
men deras grundläggande egenskaper förblev oförändrade. Från denna förening uppstår
ett nytt gudomligt Medvetande, ett nytt sätt att vara i världen.
Två polariteter blir en odelbar helhet. Universell energi som inte har
något centrum och är fritt från begränsningar. Det finns inget att vinna eller förlora eftersom det
är helt tomt och helt fylld.
Esoteriska skolor i Mesopotamien, de andliga traditionerna hos
babylonierna och assyrierna, religionerna i det forna Egypten,
de nubiska och kemiska kulturerna i forna Afrika, de schamanistiska och inhemska
traditionerna runt om i världen, mystik av Grekland, gnostiker,
adaister, buddhister, taoister, Judar, Zoroastrians, Jains,
Christian är förenade genom att deras djupaste andliga insikter
gjorde det möjligt att känna Samadhi
Själva ordet "samadhi" betyder något som "att känna likhet eller enhet.
Det betyder enhet. Det förenar alla dina aspekter.
Men man behöver inte ta intellektuell förståelse för en äkta
förståelse av Samadhi. Det är din fred, ditt tomrum,
som förenar alla nivåer i livets spiral.
Det är tack vare de gamla lärorna från Samadhi att mänskligheten
kan börja bli medveten om den enda källan till alla religioner
och återigen anpassa sig till livets spiral, den stora Andan, Dharma eller Tao.
En spiral är en bro som sträcker sig från mikrokosmos till makrokosmos,
från ditt DNA till den inre Lotus av energi som passerar genom chakraerna,
till själva galaxernas spiralarmar.
Varje nivå av själen uttrycks av en spiral som en ständigt växande, levande, utforskande kvist.
Sann samadhi är medvetenheten om tomheten
för alla nivåer i sig själv, av alla själskikt. Spiralen är ett oändligt spel
av dualitet och cykeln av liv och död.
Ibland glömmer vi vår anslutning till källan.
Det prisma vi tittar igenom är mycket litet och vi identifierar oss med en begränsad varelse
som kryper på marken för att slutföra vår resa
tillbaka till källan,
till centrum, som finns överallt.
Huang Tzu sa: "När det inte finns någon mer åtskillnad mellan det ena och det andra,
kallas detta Tao-stillhetspunkten. På en orörlig punkt i spiralens centrum
kan du se det oändliga i alla saker."
Den gamla mantraen „om mani padme hum" har en poetisk betydelse.
En person vaknar eller känner en pärla i en lotus. Din sanna natur vaknar i själen,
i världen SOM VÄRLDEN.
Vänder sig till den hermetiska principen "både ovan och under, både nedan och ovan,"
kan vi dra en analogi för att förstå förhållandet mellan sinne och tystnad,
relativ och absolut.
Vägen som leder till insikten om Samadhis icke-konceptuella natur
är som ett „svart hål“.
Ett "svart hål" definieras vanligtvis som ett område med ett starkt gravitationsfält
så starkt att varken lätt kvant eller materia kan undkomma det.
Nya teorier förmodar att alla objekt från de minsta mikroskopiska partiklarna
till makroskopiska formationer som galaxer har ett „svart hål“ eller en
singularitet i mitten. I anslutning till denna analogi kommer
vi att använda den nya definitionen av ett svart hål - "centrum är överallt."
I Zen-traditionen finns det många verser och koans som leder
oss till porten. Mannen måste gå genom porten för att känna Samadhi.
Händelseshorisonten är gränsen i tid och rum.
Utanför kan händelser inte påverka en extern observatör.
Detta innebär att du inte kan veta allt som händer utanför händels horisonten.
Vi kan säga att händels horisonten för det svarta hålet är en analogi för porten.
Detta är tröskeln mellan "Jag" och dess frånvaro. Det finns ingen "Jag" som passerar händelseshorisonten.
I mitten av det svarta hålet finns en endimensionell singularitet som
innehåller biljoner solar i ett otänkbart litet utrymme.
I själva verket en oändlig mängd. I bokstavlig mening är universum i något oändligt mindre än ett sandkorn.
En singularitet är något otillgängligt att förstå, utöver tid och rum.
Ur fysisk synvinkel är både rörelse här och föremålen omöjliga.
Oavsett vad det är, tillhör det inte en värld av uppfattning,
men det kan inte beskrivas som bara orörlighet.
Det är utanför gränserna för stillhet och rörelse. När du blir medveten om ett centrum
som ligger samtidigt överallt och ingenstans, försvinner dualiteten.
Form och tomhet, tid och tidlöshet.
Du kan kalla det dynamisk stillhet eller fylld av tomhet
i mitten av det totala mörkret. Taoistläraren Lao Tzu sa:
"Mörkret inuti mörkret är porten till att förstå allt".
Författare och jämförande mytolog Joseph Campbell berättar om den cykliska symbolen,
en del av "evig filosofi", som han kallar Axis Mundi,
den centrala punkten eller det högsta berget,
det stöd, som allt kretsar kring. Den punkt där stillhet och rörelse är kopplade.
Ett stort blommande träd växer från detta centrum.
Bodhi-träd som förbinder alla världar. Precis som ett svart hål lockar solen,
börjar ditt liv att cirkeln och du kommer att försvinna även när
du närmar dig den stora verkligheten.
När du närmar dig det verkliga „jag“, fylls egosystemet med rädsla.
Vakten vid grinden ska pröva resenärer.
En person måste vara redo att möta sin största rädsla och samtidigt
acceptera den styrka som finns i honom. Att sprida lysa över omedveten rädsla
och skönheten gömd inuti. Om ditt sinne är lugnt, om det inte finns någon "jag" -reaktion,
uppstår och försvinner alla de medvetslösa fenomen som produceras av det undermedvetna.
Detta är ögonblicket då du verkligen behöver tro under din andliga resa.
Vad betyder tro? Tron skiljer sig från åsikter.
Åsikter är att man accepterar något på sinnets nivå för att lugna sig.
Åsikter är en sinnets metod för att beteckna och kontrollera upplevelsen. Tro är motsatsen.
Tro är en vistelse på en plats med fullständig okunnighet, acceptans av allt som
uppstår från det medvetslösa. Tro är övergången till drivkraft av singularitet,
upplösning eller "demontering" av sig själv, med målet att passera genom den porten.
Utvecklingen och strukturen i galaxen är nära besläktad med skalan på dess svarta hål,
precis som din evolution är förknippad med närvaron av det verkliga jaget,
singulariteten som är din sanna natur
Vi kan inte se ett „svart hål“, men vi kan veta om det genom hur föremål rör sig runt det,
genom dess interaktion med den fysiska verkligheten. På liknande sätt
kan vi inte se vår sanna natur. Det sanna "jag" är immateriellt, men vi kan märka
en upplyst handling. Zen Master Suzuki sa: "Det finns faktiskt inga upplysta människor.
Det finns bara en upplyst handling."
Vi kan inte se vår natur eftersom ögat inte kan se sig själv. Vi kan inte se det eftersom
visionen bara är möjlig tack vare honom. Som ett „svart hål“ är Samadhi inte
tomhet och är inte ett objekt. Detta är förstörelsen av objektets
och icke-objektets dualitet. Det finns inga grindar som leder till stor verklighet,
men det finns oändliga vägar. Vägarna, Dharmas är som en oändlig spiral,
utan början och slut. Ingen kan gå genom grinden.
Inget sinne har kommit till detta och kommer aldrig. Endast "ingen" kan gå igenom grindarna,
så var ingen.
Samadhi är en väg utan vägen, en gyllene nyckel. Det är slutet på vår identifiering
med "jag" -systemen som skiljer våra interna och externa världar.
Det finns många konceptmodeller som beskriver lagren eller nivåerna i "jag"-systemen.
Vi använder ett exempel från antiken.
I Upanishads kallas lagren som täcker Atman eller själen "koshas".
Varje "Kosha" är som en spegel. Stratifieringen av "jag" -strukturen, locket eller nivån på Maya
som hindrar oss att känna vår sanna natur när vi identifierar oss med den.
De flesta ser reflektion och tror att de är.
En spegel reflekterar djurskiktet i den fysiska kroppen.
En annan spegel speglar ditt sinne, tankar, instinkter och förnimmelser.
Den tredje är din inre energi eller prana, som du kan hitta genom att titta inuti dig själv.
En annan spegel återspeglar gestalters nivån - nivån på den Högre sinne eller Wisdom,
och det finns lager av transcendentala eller icke -dual lycka som kan som kan kännas
när man närmar sig Samadhi.
Teoretiskt kan ett oändligt antal speglar eller „jag“-aspekter särskiljas,
och de förändras ständigt
De flesta har ännu inte upptäckt lagren av Prana, Högre sinne och lycka i icke-dualitet.
De vet inte ens om deras existens.
Dessa lager bildar ditt liv, men du ser dem inte.
Dolda speglar påverkar faktiskt våra liv mer än synliga.
De är osynliga, eftersom de för de flesta människor inte är fullt upplysta av sitt medvetande.
Liksom ett Indra-pärlnät återspeglar speglarna varandra och reflektioner speglar
alla efterföljande reflektioner ad infinitum. Ändringar på en nivå
påverkar alla andra nivåer samtidigt.
Vissa av dessa speglar kan förbli i mörkret om vi inte hittar
en klok lärare som hjälper till att belysa dem.
Sanningen är att vi inte vet vad vi inte gissen. Föreställ dig nu att du bröt alla speglarna.
Det finns inget som reflekterade dig själv. Var är du?
När sinnet dör, ner slutar speglarna att reflektera.
Inga fler föremål och objekt. Men förväxla inte det primära tillståndet
med intethet eller icke-existens. Den verkliga "jag" är inte „något“, men det är också „ingenting“
Källan är inte något, utan tomhet eller tystnad.
Denna tomhet som är källan till allt.
Form är bara känd som tomhet, tomhet är bara känd som form.
Detta liknar hur du vaknar upp efter en dröm och förstår att allt du drömt hände i ditt sinne.
Samadhi är uppvaknande av opersonligt medvetande.
Detta liknar hur du vaknar upp efter en dröm och förstår att allt du drömt
hände i ditt sinne. Efter att ha förstått Samadhi förstår du att
allt i denna värld sker i lager av energi och medvetande.
Dessa är speglar i speglar, drömmar i drömmar.
"Du" som du är, enligt din åsikt, är både en dröm och den sovande person själv.
Vad vi än säger i den här filmen, låt den gå, håll inte fast vid den med ditt sinne.
Själen har en dröm, en dröm om dig.
Dröm är föränderlig, men det är möjligt att känna det oföränderliga.
Detta faktum kan inte förstås av ett begränsat personligt sinne.
När vi återvänder från Nirvikalpa-samadhi börjar speglarna återspeglas igen
och det blir tydligt att den värld där du tror att du bor faktiskt är du.
Du är inte begränsad som en tillfällig reflektion,
men du är medveten om din sanna natur, som källan till allt det som ÄR.
Detta gnista av det Högre sinnet, sätt, "prajna" eller kunskap är det som är fött från Samadhi.
Enligt Johannesevangeliet kommer Hokmah eller visdom från intet.
Detta visdomskorn är oändligt litet, men samtidigt omfattar det hela varelsen, förblir obegriplig,
tills den i speglarnas rike tar på sig en form som kallas "bina",
en barm skapad av det högsta sinnet, som ger form till uppstigande
Guds Ande.
"Abwoon d'bashmaya" by Indiajiva
Förekomsten av speglar eller sinnen är inte ett problem.
I själva verket är misstag eller missförstånd av en person att identifiera sig med dem.
Denna illusion att vi är det begränsade "jag" heter Maya.
Yogaläror säger att för att förstå Samadhi måste en person observera meditationsobjektet
tills han försvinner, tills du försvinner i honom eller han försvinner i dig.
Även om olika traditioner använder olika ord, indikerar de alla i grunden
ett upphörande av jag-identifiering och jag-aktivitet.
Buddha talade alltid om vem vi inte är. Han rådde att undersöka direkt
jag-systemets funktion. Han sa inte vad samadhi är,
förutom att det är slutet på allt lidande. Det Finns i Advaita Vedanta en begrepp "neti-neti"
som betyder "inte detta, inte det". Människor på väg till självförverkligande
utforskar sin sanna natur eller Brahmans natur och först
veta vem de inte är.
På liknande föreslog Theresa från Avila en annan inställning till bön
- "negationsvägen" eller "via negatia".
Bönen om tystnad, koncentration och enhet är det enda sättet att närma sig det Absoluta.
Tack vare denna steg-för-steg-skärningsprocess kastar en person bort allt
inkonsekvent och variabelt - sinnet, egosystemet och allt annat,
inklusive osynliga „jag“-skikter.
Det undermedvetna måste bli transparent för att återspegla källan.
Om det finns mycket kunskap och "jag" fungerar i det undermedvetna, är vårt liv låst i en
labyrint av dolda mönster som döljer det oupptäckta „jag“.
När det upptäcks att alla „jag“-lager är tomma, blir du fri från "jag",
fri från alla begrepp.
Vändpunkten i din utveckling är insikten att du inte vet vem du är.
Vem upplever andningsprocessen? Vem smakar?
Vem får upplevelsen av sång, ritualer, dans, berg?Observera observatören, begrundande av betraktaren.
Till att börja med, när du observerar observatören,
ser du bara det falska „jag“, men om du inte ger upp kommer det att gå tillbaka.
Utforska direkt vad som är eller vad som går igenom.
Utan att blinka, tränga igenom, avslöjande, med alla hans krafter.
"Gate, Gate, paragate. Parasum gate, bodhisvaha."
Det finns inte "jag" som vaknar. Det finns ingen DU som väcker.
Det finns en uppvaknande från illusionen av ett separat „jag“. Från en dröm om
en begränsad "du. " Att prata om det är meningslöst.
Det måste finnas ett riktigt "jag" -stopp för att tydligt förstå dess väsen,
och så snart det är känt behöver ingenting sägas.
Så snart du säger något, kommer du tillbaka till sinnet igen. Jag sa redan för mycket.
Vanligtvis finns det tre medvetenhetstillstånd: vakenhet, drömmar och djup sömn.
Samadhi kallas ibland det fjärde tillståndet, det grundläggande medvetenhetstillståndet.
Ursprunglig uppvaknande, som kan finnas närvarande ständigt och tillsammans
med andra medvetenhetstillstånd. I Vedanta kallas detta „Turia“.
Andra namn för Turia är Kristus-medvetande, Krishna-medvetande,
Buddhas natur eller Sahaja Samadhi. I Sahaja Samadhi är det sanna „jag“ närvarande
tillsammans med alla andra mänskliga funktioner.
Stillhet är bristen på rörelse i mitten av en spiral av föränderliga fenomen.
Tankar, känslor, förnimmelse och energi kretsar kring honom på periferin,
men graden av orörlighet eller jag-varelse är oförändrad under extern aktivitet
som i meditation. Det är möjligt att den sanna JAG kommer att vara närvarande även
under djup sömn, så att din medvetenhet om "jag är" inte försvinner någonstans,
även när medvetenhetstillståndet förändras.
Detta är en yogadröm.
Sångernas sång eller sång av Salomo från Tanach eller Gamla testamentet säger:
"Jag sover, men mitt hjärta är vaken". Denna förståelse av evigt opersonligt
medvetande återspeglas i Kristi ord när han sa: " „Jag är och jag
var innan Abraham blev till".
Ett medvetande som lyser genom ett oändligt antal ansikten och former.
Först, från polariteterna inuti dig, föds en svag låga.
Den manliga början genomsyrar medvetandet tillsammans med överföring eller avslöjande
av kvinnlig energi. Det är väldigt bräckligt, det är lätt att förlora och du måste ta hand
om det för att skydda och upprätthålla livet i det tills det är starkt.
Samadhi är både ett tidlöst medvetande och ett steg i utvecklingsprocessen.
Något som lever och utvecklas över tiden.
Ju mer tid vi tillbringar i Samadhi, nu, i det tidlösa,
desto mer vägleds vi av Hjärtat, Själen eller Atman, och mindre beroende
av villkorade system.
På detta sätt befrias man från det primitiva sinnet. Befri från den patologiska tankeströmmen.
Den interna strukturen förändras. Energi flyter inte längre omedvetet in
i gamla villkorade system, med andra ord betyder detta att en person inte längre
identifieras med "jag" -systemet, den yttre formen för världen.
För att känna Samadhi behöver man så mycket ansträngning att det blir en fullständig överlämnande
av sig själv. Det är så förbrukande att det är
en total ansträngning för hela din varelse, all din energi. Det är en balans mellan
ansträngning och övergivande, yin och yang. Något som ansträngning utan ansträngning.
Den indiska mystiken och yogien Ramakrishna Paramahamsa sa:
"Sök upplysning hur någon med brinnande hår letar efter vatten".
Du strävar efter det med hela din väsen.
I processen att övervinna EGO krävs stort mod, vaksamhet och uthållighet
för att upprätthålla fostrets liv, för att inte återgå till mönstren i denna värld.
Vi behöver beredskap att strida mot tidvattnet, mot den
oundvikliga förstörelsen av matrisen och det krossande hjulet Samsara.
Varje andetag, varje tanke, varje handling bör inriktas på att känna till källan.
Samadhi erkänns inte av ansträngning, men det är inte enkelt. Släpp ansträngning och icke-ansträngning.
Denna dualitet existerar endast i sinnet. Den verkliga förståelsen av Samadhi är så enkel
och universell att den inte kan förmedlas med hjälp av ett språk
som är dualistiskt till sin natur. Det finns bara ett ursprungligt medvetande som
vaknar som en värld, men det döljs av många sinnets lager.
Som solen gömd bakom molnen. När varje lager av sinnet kastas,
avslöjas vår essens.
När varje sinnets lager kastas bort, kallar människor det olika Samadhi.
De ger namn på olika typer av upplevelser eller fenomen.
Men Samadhi är så enkelt, att när man säger, vad det är och hur du måste förstå,
det kommer sinnet aldrig att förstå det.
Samadhi är faktiskt varken enkelt eller komplicerat. Sinnet gör det så.
Om det inte finns något sinne, finns det inga problem, eftersom sinnet måste sluta innan
det vet Samadhi. Det är inte vad som händer spontant.
Den mest exakta läran om Samadhi förmedlas genom denna fras:
"Var lugn och vet."
Hur reflekterar du lugn med ord och former? Hur förmedlar du
tystnad med hjälp av buller? I stället för att prata om samadhi som ett intellektuellt begrepp, är den här
filmen mer en avgörande uppmaning till passivitet. En uppmaning till meditation, inre tystnad och bön.
Uppmaning att STOPPA.
Stoppa allt som aktiveras av ett patologiskt själviskt sinne.
Var lugn och vet det:
ingen kan säga vad som kommer från denna lugn.
Detta är en uppmaning att agera från det andliga hjärtat.
Det är som att komma ihåg något urtida. Själen vaknar och minns sig själv.
Det var en sovande passagerare, men nu vaknade tomhet och insåg
sig själv i alla saker.
Du kan inte föreställa dig vad samadhi är genom ett begränsat själviskt sinne,
eftersom det är omöjligt att förklara för en blind person vad färg är.
Ditt sinne kan inte veta det. Han kan inte göra det. Att känna Samadhi betyder
att se på ett nytt sätt, inte se enskilda föremål, men att känna igen någon som ser.
Francis av Assisi sa: "Det du letar efter är också ute efter."
Om du redan har sett månen kan du se den i varje reflektion. Det verkliga „jag“
har alltid varit här, det är allt, men du märkte bara inte dess närvaro.
När du lär dig att känna och ditt sanna „jag“ blir bortom sinnet och känslorna,
kan du känna välsignelse i vardagen. Vi blir själva välsignelse.
Försök inte att befria dig från önskningar, eftersom önskan att befria dig från önskningar
är önskan. Det är meningslöst att försöka vara rörlig, eftersom alla önskningar är en rörelse.
Förstå den stillhet som alltid finns.
Var rörlig och vet
att om alla preferenser skjuts bort kommer källan att öppnas,
men håll dig inte fast vid källan. Stor verklighet, Tao, inte en eller två.
Ramana Maharshi sa: "Jag är en. Om det är begränsat, är det „ego“, om det är obegränsat,
så är det en oändlig och stor verklighet."
Om du tror på det som sägs saknar du det.
Om du inte tror, missar du också detta. Tro och vantro funktionerar på sinnets nivå.
De kräver kunskap, om du men påbörjar din egen utredning,
utforska alla aspekter av din egen varelse, letar efter någon som utforskar,
om du är redo att leva enligt principen "men ske inte min vilja, utan din!"
om du är villig att resa bortom all kunskap, då kanske du kommer att förstå
vad jag försökte påpeka, då kanske du kommer att förstå vad jag försökte påpeka.
Först då kommer du själv att känna till det djupa Mysteriet och Skönheten att helt enkelt vara.
Det finns möjlighet till ett annat liv. Det finns något heligt, obegripligt,
som kan hittas i ditt djupaste djup, utöver begrepp,
dogmer, konditionerade aktiviteter och alla preferenser. Det uppnås inte
genom tekniker, ritualer eller praxis. Det finns inget sätt att få detta.
Det finns inget system. Det finns inget vägen som leder till vägen.
De säger i Zen-traditionen: "upptäck ditt sanna ansikte innan du är född."
Detta betyder inte att lägga något till dig själv. Det betyder att bli lätt för sig själv;
ljus som fördriver illusionen av „jag“. Livet kommer alltid att vara orealiserat
och hjärtat kan inte hitta fred förrän det hittar det i mysteriet
bortom dess namn och form.
Om Shreem Lakshmi