Narrátor: Amint látni fogjuk
ezen a videón és a többieken is, a közel-keleti nézeteltérések
és egy halom közel-keleti konfliktus gyökerei
gyakorlatilag visszavezethetők
az 1. világháborúra
Úgy gondolom, ez egy hihetetlenül érzékeny téma
amely egyes emberekben
igen erős érzéseket kelt mindkét oldalon. Szándékom itt,
hogy megpróbáljam elmagyarázni, mi is történt itt valójában.
Bátorítalak benneteket, hogy kételkedjetek bármiben,
és gondoljátok át a dolgokat magatok, és, tényleg, alakítsátok ki
saját véleményeteket.
Menjünk most vissza 1915 októberéhez,
vagy 1915-höz úgy általában.
A britek már háborúban állnak az oszmán törökökkel.
Csak egy emlékeztető, hogy
mi történt 1915-ben, a Gallipoli félsziget ostroma,
1915 végére már nagyon látszott,
hogy ez a szövetségesek számára katasztrófa.
Az oszmán erők 1915-ben megállították
a szövetségeseket, akik vissza-
vonultak. A britek visszaverték az oszmán támadást
a Szuezi csatornánál.
Ez a háttér. Láthatjuk, a britek törekszenek
egy olyan szövetséges megnyerésére, aki támogatja őket
az oszmánok elleni harcban.
Konkrétan az évszázadokon át
az Oszmán birodalom uralma alatt állt arabok
támogatását akarják elnyerni.
Ez a háttere annak a levelezésnek, amit
az Egyiptomban működő brit főmegbízott,
Sir Henry McMahon és Huszein bin Ali
mekkai serif között, akinek saját törekvése az volt,
hogy lényegileg
egy független arab állam
királya legyen.
1915 közepétől 1916 elejéig
hosszasan tárgyaltak arról, milyen lehetne ez az állam.
Világos, hogy a britek akarták ezt a támogatást, s azt akarták,
hogy ő vezesse a lázadást.
Huszein már kialakította az általa elképzelt
állam határait.
Tehát ez adja meg ennek a levelezésnek a szövegkörnyezetét
1915 októberében. Ezeket írta
Sir Henry McMahon Huszeinnek:
"...nagy örömömre szolgál, hogy a Brit Kormány nevében
közölhetem Önnel
a következő nyilatkozatot, melyet Ön - remélem -
megelégedéssel fog nyugtázni.
Merszina (Mersin) és Alexandretta (Iskenderun) körzetek
és Szíria Damaszkusz körzettől nyugatra fekvő részei,
Homsz, Hamá
és Aleppo nem tekinthető tisztán arabnak,
ezért kívül kell tartani őket a kért területi határokon."
Ez a Huszein bin Ali által a korábbi levelezésben
meghatározott
határvonalakra vonatkozik.
"A fenti módosításokkal", tehát csak
a régió ott fent, és ez itt
Merszina, Alexandretta, ez itt Hama
Homsz, Damaszkusz, tehát valójában, amire hivatkozik,
az ez a régió, a nyugat, ezektől a városoktól nyugatra,
pontosan itt.
Azt mondja, nézd, te nem tekintheted
ezt tisztán arabnak, ezért kizárom ezt
ennek a lehetséges független arab államnak
a területéből.
"A fenti módosítással és az arab vezetőkkel meglévő
egyezményeink sérelme nélkül
elfogadjuk azokat a határokat,
Mivel azok a régiók a Nagy-Britannia részére szabad rendelkezésű területek
határain belül vannak, a szövetségesek érdekeit
nem érintő módon.
"Franciaország", mindaddig, amíg nem okoz gondot
Franciaország vonatkozásában, Nagy-Britannia
kormánya nevében jogomban áll, hogy a következő
biztosítékokat és a következő választ
adjam az Ön levelére; a fenti módosítások figyelembevételével",
tehát kivéve ezt a részt "Nagy Britannia kész
elismerni és támogatni az arabok függetlenségét
az összes régióban, melyek a Mekkai Serif által meghatározott
területi határokon belül vannak.
Tehát ez lényegében magában
foglalta ezeket a régiókat és még másokat is; itt mutatom:
a jelenlegi Szíriát, Jordániát, Irakot,
a jelenlegi Szaúd-Arábia egy részét.
gyakorlatilag ezt az egészet, a britek azt mondták,
igen, mi mindezt át fogjuk engedni nektek,
hogy egy független államotok legyen.
"Nagy-Britannia biztosítani fogja a Szent Helyeket
minden külső agresszió ellen, és garantálja
azok sérthetetlenségét.
Meggyőződésem, hogy ez a nyilatkozat
biztosítékul szolgál majd Önöknek minden kétség ellen."
minden kétség ellen, "biztosítja
Nagy-Britannia együttérzését barátai, az arabok iránt, s ez
egy erős és tartós szövetséget eredményez majd,
melynek azonnali eredménye
a törökök kiűzése lesz
az arab országokból és az arab nép
felszabadítása a török iga alól,
amely oly sok éven át
nehezedett rájuk."
Ez valóban segített meggyőzni az arabokat,
hogy lázadjanak fel a törökök ellen,.
az Oszmán birodalom ellen. Az arabok jelentős szerepet
játszottak a palesztinai hadművelet során
1916 júniusában fellázadtak
A videóval kapcsolatban, amit a palesztinai hadműveletről
készítettem, több kommentet kaptam, a britek
szándékait cinikusnak tartó emberektől,
és tényleg úgy tűnik, a britek valóban cinikusak voltak.
Az Arábiai Lawrence-ként elhíresült T.E. Lawrence-t
gyakran úgy festették le, mint egy, az arabokkal rokonlélek
misztikus fickót.
A brit kormánnyal folytatott tényleges levelezése
a brit kormánnyal valóban azt mutatja,
hogy ő bizonyos mértékig, úgy gondolom, hogy,
George W. Bush szavaival élve, egy kicsit "stratégikusan" fogta fel,
egy kicsit cinikusan nézett
az arabokkal való kapcsolatára.
Van itt néhány levél, amit ő írt
1916 elején, vagyis közel egyidejűleg
mindezen történésekkel.
Azt írja, hivatkozik egy lehetséges arab felkelésre
vagy Huszein tevékenységére.
"Huszein tevékenysége számunkra kedvezőnek tűnik,
mivel egybeesik a mi közvetlen céljainkkal:
az iszlám blokk fellazításával
és az Oszmán birodalom
legyőzésével és megzavarásával."
Feltételezve, hogy valójában erről nem beszélt,
minthogy ez olyan ...a britek
nem beszéltek erről, amikor Huszeinnel tárgyaltak.
Ha mi el tudjuk intézni, hogy ez politikai változás
erőszakos legyen, meg tudjuk szüntetni
az Iszlám fenyegetését azzal, hogy megoszthatjuk azt
mégpedig közvetlenül a központjában
És akkor lesz egy kalifa
egy iszlám székhely Törökországban,
és egy kalifa Arábiában, egymással
teológiai harcban. Ez T.E. Lawrence, a fentiek forrása:
Az arany harcos: Arábiai Lawrence
élete és legendája
Még ez is olyan hős figuraként ábrázolja,
aki a dolgokat nagyon stratégiai módon csinálja,
stratégiai módon.
Rosszabbá tenni a dolgokat az araboknak,
a britek, miközben próbálták rávenni őket,
hogy lázadjanak, titkos tárgyalásokat folytattak
a franciákkal, miként tudnák felosztani
a Közel-Keletet, ha
sikerül legyőzniük az oszmánokat.
A háború ezen pontján a britek már
némi előrehaladást értek el Mezopotámiában,
de valójában még nem kezdték el
a palesztinai hadműveletet, itt.
Szóval ez csak egy sejtés volt.
A britek képviselője Sykes volt,
a franciáké pedig Picot,
mindez az oroszok egyetértésével történt.
Még nem volt forradalom Oroszországban,
így 1916 elején, májusban ezt a megállapodást
megkötötték.
A Sykes-Picot megállapodás
titkos volt. Leírom,
ez egy titkos megállapodás
Britannia és Franciaország között
és gyakorlatilag felosztják az egész Közel-Keletet egymás között. Ezt a
kék területet itt, a franciák foglalták volna el,
Törökország keleti részét,
vagy másképp a mai Kelet-Törökországot pedig
Oroszország kapta volna meg.
A britek elfoglalhatták volna,
elfoglalták volna Dél-Mezopotámiát
védve ezzel lényegében
a Perzsiából érkező olajat.
Az olaj egyre inkább a globális
hatalom releváns természetbeni
tényezőjévé válik. Itt van tehát a két protektorátus,
pontosan itt, melyek elméletileg
lehetnének függetlenek, esetleg 1
vagy 2 független arab állam, védelem alatt.
Hadd tegyem ezt idézőjelbe,
mert a "protektorátus" nem mindig
olyan szép, amilyennek hangzik, francia vagy angol
védelem alatt állni azt jelenti,
"Hé, függetlenek vagytok, de
mi megvédünk titeket, ha valaki
meg akar támadni." De a protektorátus általában azt is jelenti,
hogy a védelmező rendelkezik minden valódi
hatalommal és minden lehetséges befolyással.
A Sykes-Picot megállapodás még egy kis további földterületet ad
Britanniának, melyen át
közvetlen kijutása lesz a Földközi-tengerre
Palesztina vagy a júdeai római királyság,
ez ki lett kanyarítva, mint különálló nemzetközi terület,
amit több állam közösen igazgatna,
melynek indoka - feltételezésem szerint - az lehetett,
itt, a Szentföldön több vallásnak
található a legszentebb helye,
ezért ezt így leválasztották.
Megismétlem, ez mind titkos volt,
és nem akarták, hogy ezt az arabok
megtudják, mivel ekkor éppen arra törekedtek,
hogy rábeszéljék őket az oszmánok elleni
felkelésre. Tehát, még egyszer, ez mind titkos volt.
egészen eddig a pontig, 1916-ban, amikor erről megállapodtak.
Akkor most lépjünk előre, 1917-re,
a híres Balfour nyilatkozat idejére.
Itt látható a Balfour nyilatkozat
ez gyakorlatilag Balfour, az Egyesült Királyság
külügyminisztere által Lord Rotschildhoz,
a brit zsidó közösség
egyik vezetőjéhez írt levél volt.
Ebben ezt írja: "Kedves Lord Rothschild,
Őfelsége kormánya nevében
van szerencsém továbbítani Önnek
a következő együttérzési nyilatkozatot
a zsidó cionista törekvésekkel,
melyek továbbításra kerültek a kabinethez, amely jóváhagyta azokat.
Őfelsége kormánya támogatja
egy nemzeti otthon Palesztinában való létesítését
a zsidó nép részére,
és minden tőle telhetőt meg fog tenni
ezen célkitűzés elérésének támogatására.
Mindeközben teljesen nyilvánvaló, hogy
semmi olyan nem történhet, ami a területen lévő nem-zsidó
közösségek polgári és vallási jogait vagy bármely egyéb
országban lévő zsidók által élvezett jogokat és politikai státuszt
sérthetné. Hálás lennék,
ha ezt a nyilatkozatot
a Cionista Föderáció
tudomására hozni szíveskednék."
Aláíró: Arthur Balfour.
Ebben a levélben nem mondja kifejezetten,
és ők nagyon elővigyázatosak itt,
nem mondja, hogy támogatjuk egy
állam alapítását a zsidó népnek, csak azt mondja, támogatja a zsidó nép
hazájának visszaállítását,
de egyúttal azt is mondja,
hogy teljesen nyilvánvaló, hogy
semmi olyan nem történhet, ami az ott élő
nem zsidó közösségek polgári és vallási jogait
sérthetné.
Fölösleges mondani, el tudjuk képzelni,
ez az arabokat meglehetősen zavarta.
Az egyik oldalról, a McMahon- Huszein levelezés alapján
úgy tűnik, és különösen 1915-ben, hogy megígérték
egy független arab állam létesítését,
amely magába foglalná
mindezen területeket, de ugyanakkor
a Balfour Nyilatkozatban a britek
a zsidó diaszpóra számára
egy nemzeti otthon létesítését ígérték ugyanott,
ami egy nap, ki tudja, egy nap
valamilyen állammá válhat.
1917. november 2. az arabok számára
még nyugtalanítóbb volt.
November végére, emlékezzünk csak,
1917-ban először volt egy forradalom,
1917. februárban és márciusban Oroszországban megdöntötték
a cári rendszert, és októberben
a bolsevikok átvették a hatalmat.
Ki akartak szállni a háborúból,
nem szerették ezeket a titkos dolgokat,
az nem világos, hogy
egyáltalán megkapták volna-e, ami járt nekik
a titkos ügyletekből,
ezért nyilvánosságra hozták a Sykes-Picot megállapodás
teljes szövegét, így ugyanabban a hónapban
az arabok és az oszmánok,
és az oszmánok nagyon örültek ennek, mivel ez
alááshatta az arabok elszántságát
a szövetségesek esetleges támogatásában, de az arabok
egy hónapon belül megismerték
a Balfour nyilatkozatot, ami publikus volt,
és később ugyanabban a hónapban,
minthogy az oroszok publikálták
a formailag titkos Sykes-Picot megállapodást
szóval mindez nagyon vagy legalább is valamivel
gyanakvóbbá tette őket.
Tehát, elképzelhető, hogy
miközben a Brit Birodalom, mindkét utat megpróbálta,
a zsidó diaszpóra támogatását megszerezni,
és ugyanakkor az arabokét is,
az oszmánok elleni felkeléssel,
mindez nagyon jelentős konfliktusokhoz vezetett
az elkövetkező évtizedekben.
Függetlenül attól, hogy melyik oldalról
figyeljük a dolgokat, láthatjuk, hogy
a problémák az 1. világháború környékéről eredeztethetők.
Ezt a brit kormány belátta.
Itt láthatjuk, ő volt az Egyesült Királyság
akkori külügyminisztere, Jack Straw miniszter,
az Egyesült Királyság külügyminisztere
2002-ben. Ezt a nyilatkozatot
A News Statesman Magazine-nak adta 2002-ben.
"Jó pár probléma, melyekkel manapság foglalkoznunk kell,
Melyekkel manapság foglalkoznom kell,"
Így a külügyminiszter, "gyarmati múltunk
következménye..."
Gyarmati múltunk következménye.
"A Balfour nyilatkozat és az ellentmondásos
biztosítékok," "és az ellentmondásos biztosítékok,
melyeket mi adtunk a palesztiniaknak
négyszemközt, egyidejűleg azokkal,
melyeket az izraelieknek adtunk...
igen, ez egy érdekes történet
számunkra, de nem tiszteletre méltó történet." Ez valójában
csak a kezdet, s ahogy látjuk majd a
következő videókon, ahogy
a két háború közötti időszakhoz érünk,
a brit típusú ismételt előre-hátra lépdelés ebben a témában,
de mondanom se kell, ez egy igen zavaros
és rendezetlen helyzethez
vezet a Közel-Keleten.