Dicsdús mulatságot kínálunk ma önöknek.
E vers teli látszatra halandzsaszavakkal,
melyeknek mégis van értelmük.
Készen állnak, hogy kövessék?
Minden további cécó nélkül, íme.
Lewis Carroll: Szajkóhukky (Weöres Sándor fordítása)
Volt egy brillős, a csuszbugó gimbelt és gált távlengibe,
minden mimicre purrogó, mómája ingibe.
»Vigyázz, jön Szajkóhukk, fiam! Foga maró, karma furó!
Ügyelj, Csapcsíp madár zuhan s a brunkós Bromboló!«
Markában nyüsztő penge reng, elrágdos minden manxomot.
A tamtam-fánál megpihent, mély gondjába rogyott.
Állt fergető eszmék körén, s jött Szajkóhukk, nézése láng,
nagy káka-törzsek erdején bugyborékolva ráng.
Bal, jobb! Bal, jobb! És át meg át
nyüsztő penge nyekdes, nyikol,
fejét veszi, máris viszi, s eldiadalogol.
"Szajkóhukk már nem él, fiam? Karomba, lándzsás pöszöröm!
Dicsdús nap, ó! Jahé! Jahó!"
Csuklorkant az öröm.
Volt egy brillős, a csuszbogó gimbelt és gált távlengibe,
minden mimicre purrogó, mómája ingibe.