Van egy dráma, ami olyan erőteljes, hogy a régi babona szerint
sosem lenne szabad kiejteni a nevét még színházban sem.
Egy dráma, ami bűbájjal kezdődik, és véres, levágott fejjel ér véget.
Egy dráma, amiben hemzsegnek a rejtélyek, próféciák, rémálmok
és brutális gyilkosságok.
Egy dráma William Shakespeare tollából, amit néha "skót színjátékként"
vagy "Macbeth tragédiájaként" emlegetünk.
Az első előadás 1606-ban volt a londoni Globe Színházban.
A Macbeth Shakespeare legrövidebb tragédiája,
egyben az egyik leginkább cselekménydús műve.
Öt felvonásban meséli el egy skót nemesúr történetét,
aki bitorolja a trónt,
a rettegés birodalmának ura,
majd véres végzetével kell szembenéznie.
A darab végig fontos kérdéseket vet fel az ambícióról,
hatalomról
és erőszakról,
mindezt egyenesen Shakespeare kortárs politikusainak címezve,
de korunkhoz ugyanúgy szól.
Anglia a 17. század elején politikailag ingatag helyzetben volt.
I. Erzsébet királynő 1603-ban örökös nélkül halt meg,
és meglepő fordulatként
tanácsadóira hallgatva Skócia királyára, Stuart Jakabra hagyta a koronát.
Két évvel később az úgynevezett Lőpor-összeesküvés merényletet
kísérelték meg ellene, de ez meghiúsult.
Közszájon forogtak a kérdések,
hogy mitől lesz törvényes egy király.
Shakespeare tehát biztosan tudta, milyen hatásos anyag van a kezében,
ha összefonja és korához igazítja a történeteket
egy vérengző, 11. századi skót királyról, Macbethről,
és más skót nemesekről.
Holinshed "Krónikák" című művében – a britek és írek történetéről írt,
népszerű, 16. századi könyvben – rálelt évkönyveikre.
Shakespeare bizonyára azt is tudta:
úgy kell elmesélnie, hogy azonnal felkeltse
szedett-vedett és durva közönségének figyelmét.
A Globe mindenki előtt nyitva állt.
A tehetősebb patrónusok fedett balkonokról nézték a színpadot,
a szegényebbek egy penny-ért vehettek részt az előadáson
egy nyitott tetejű részben, az úgynevezett "árokban".
A belebeszélés, fújolás, éljenzés megszokott volt előadás közben.
Olyan is előfordult, hogy a közönség bútorokat dobált, ha a darab megbukott.
A Macbeth tehát szó szerint berobbanással kezdődik.
Három boszorkány lép a színre, közben mennydörgés hallatszik.
Közlik, hogy egy skót nemesurat
és hős harcost keresnek, akit Macbethnek hívnak,
majd átkot kántálva kirepülnek, mely egy felborult világot jövendöl.
"Szép a rút és rút a szép. Rajta! köd- s homályba szét!"
Később megtalálják Macbethet és nemes kísérőjét, Banquo-t.
"Üdv Macbeth!" – és jósolnak: "Üdv, leendő királynak! üdv!"
"Király?" – csodálkozik Macbeth.
Pontosan mit kell tennie ahhoz, hogy elnyerje a koronát?
Macbeth és hitvese, Lady Macbeth
hamarosan egy sor gyilkosságot, hazugságot és árulást vonultat fel.
Az ezt követő vérfürdő során
Shakespeare az angol irodalom igen értékes gyöngyszemeit nyújtja
a nézőknek.
"El, átkozott folt! Mondom el!" Kiáltja Lady Macbeth, amikor azt hiszi,
nem tudja lemosni áldozata vérét a kezéről.
Bűntudata az egyik legfőbb motívum, ami végigvonul a darabon,
a másik a hatalommal való visszaélés,
erőszak és árulás végtelen körforgása,
és a szakadatlan politikai konfliktus.
Ahogy az Shakespeare-nél megszokott,
számos mondata, melyek a darab elején elhangzanak,
oly sokszor ismétlődnek később is, hogy szállóigévé váltak.
Például: "a szeretet Édes teje,"
"Ami megtörtént - megtörtént!"
és a híres varázsigék:
"Keverjétek, rajta, rajta! Üst buzogjon, forrjon tajtba!"
Ám Shakespeare Macbeth alakjából hozta ki a legtöbbet.
A dráma vége felé Macbeth a halál általánosságáról
és az élet jelentéktelenségéről töpreng.
"Aludj ki, pisla fény!" – siránkozik.
"Az élet: árny, Mely jár-kel; egy szegény komédiás,
Ki egy óra hosszant tombol és dühöng,
Azzal lelép, s szava se’ hallatik;
Mese, mit egy bolond beszél, teli
Hangos dagállyal, – ám értelme nincs!"
Lehet, hogy az élet egy bolond meséje, ám a "Macbeth" nem az.
Shakespeare nyelve és karakterei különleges mértékben
áthatják kulturális tudatunkat.
A rendezők a drámával gyakran rávilágítanak a hatalom visszaéléseire,
az amerikai maffiától kezdve
a világ összes diktátoráig.
Számos film is készült a színdarabból,
például Akira Kuroszava Véres trónja,
ami a feudális kori Japánban játszódik,
vagy egy modernizált változat, a Scotland, Pennsylvania,
melyben Macbeth és riválisai
egymással versengő gyorsétterem-tulajdonosok.
Nem a megjelenítés a lényeg,
hanem a morális kérdések,
politika
és hatalom kérdései mindig aktuálisak,
így aztán Shakespeare Macbeth-je is mindig az marad.