Prije 4300 godina u drevnom Sumeru
najmoćnija je osoba u gradu Uru bila prognana da luta golemom pustinjom.
Njeno ime bilo je Enheduana.
Ona je bila visoka svećenica boga Mjeseca i prva poznata spisateljica u svijetu.
Prije nego što je prognana, napisala je 42 himne i tri epske pjesme
i tu nije bio kraj njenog stvaralaštva.
Enheduana je živjela 1700 godina prije Sapfe,
1500 godina prije Homera
i oko 500 godina prije biblijskog patrijarha Abrahama.
Rođena je u Mezopotamiji, zemlji između rijeka Eufrata i Tigrisa,
na mjestu gdje su nastali prvi gradovi i visoke kulture.
Njen otac bio je kralj Sargon Veliki, prvi čovjek koji je osnovao carstvo.
Osvojio je nezavisne gradove-države Mezopotamije pod ujedinjenom zastavom.
Sargon Veliki bio je sjeverni Semit, koji je govorio akadski jezik
i stariji sumerski gradovi na jugu smatrali su ga stranim agresorom.
Često su dizali pobune kako bi vratili nezavisnost
slamajući njegovu novu dinastiju.
Kako bi premostio jaz između kultura,
Sargon je svoju kćer jedinicu Enheduanu imenovao visokom svećenicom
u najvažnijem hramu u carstvu.
Članice kraljevske obitelji tradicionalno su imale religijske uloge,
ona je bila obrazovana da čita i piše sumerski i akadski jezik,
kao i da računa.
Prvo pismo na svijetu nastalo je u Sumeru kao sustav obračuna troškova
koji je trgovcima omogućio komunikaciju s drugim trgovcima izvan carstva.
Njihov piktogramski sustav bilježenja razvio se u slova
oko 300 godina prije Enheduanina rođenja.
To rano pismo zvano klinopis pisano je pisaljkom od trske
koja se lagano utiskivala u meku glinu i radila znakove oblika klina.
Do Enheduanina vremena
ovo je pismo većinom bilo korišteno za bilježenje i transkripciju,
a ne u pisanju originalnih djela individualnih pisaca.
Enheduanin Ur bio je grad od 34 000 ljudi s uskim ulicama,
kućama od cigle na više katova, žitnicama i navodnjavanjem.
Kao visoka svećenica, Enheduana je upravljala skladištenjem žitarica za grad,
nadzirala stotine radnika u hramu, tumačila svete snove,
mjesečno predsjedala festivalom mladog Mjeseca
kao i ritualima kojima se slave ekvinociji.
Enheduana je započela ujedinjavanje starije sumerske kulture
i novije akadske civilizacije.
Kako bi to ostvarila, napisala je 42 religijske himne
koje su spajale obje mitologije.
Svakim je mezopotamskim gradom vladalo božanstvo koje ga je štitilo
pa su njene himne bile posvećene bogovima koji vladaju velikim gradovima.
Veličala je gradski hram, slavila karakteristike boga
i objašnjavala vezu boga s ostalim božanstvima u panteonu.
U svojim je zapisima ljudska svojstva dala rezerviranim bogovima,
sada su patili, borili se, voljeli i slušali što ih ljudi mole.
Enheduanin najdragocjeniji literarni doprinos
bila je poezija napisana u čast Inani, božici rata i želje,
božanskoj energiji kaosa koja pokreće svemir.
Inana je uživala u svim oblicima seksualnog izražaja,
smatrala se tako moćnom da je nadilazila granice rodova,
kao i neki od njenih zemaljskih sluga: prostitutke, eunusi ili transvestiti.
Enheduana je Inanu, najmoćnije božanstvo, stavila u vrh panteona.
Njene ode Inani označavaju prvi put da je neki pisac koristio zamjenicu "ja"
i prvi put da je netko pisanjem istraživao duboke i privatne osjećaje.
Nakon smrti Enheduanina oca, Sargona Velikog,
jedan general iskoristio je odsustvo moći i izveo državni udar.
Kao moćna članica vladajuće obitelji, Enheduana je bila meta
i general ju je prognao iz Ura.
Njen nećak, legendarni sumerski kralj Naram-Sin,
ugušio je ustanak i vratio tetu na položaj visoke svećenice.
Enheduana je kao visoka svećenica služila 40 godina.
Nakon smrti, postala je manje božanstvo
i njena je poezija bila prepisivana, proučavana i izvođena diljem carstva
više od 500 godina.
Njene su pjesme utjecale na hebrejski Stari zavjet,
Homerove epove i kršćanske himne.
Enheduanino nasljeđe postoji još i danas
na glinenim pločicama koje su odoljele testu vremena.