Shizofrenija je prvi puta identificirana prije više od stoljeća,
ali još uvijek ne znamo što je zapravo uzrokuje.
Ona ostaje jedna od najneshvaćenijih i najstigmatiziranijih bolesti do danas.
Dakle, prođimo kroz ono što znamo - od simptoma do uzroka i tretmana.
Shizofrenija se smatra sindromom,
što znači da može obuhvatiti niz povezanih poremećaja
koji imaju slične simptome, ali različite uzroke.
Svaka osoba sa shizofrenijom ima ponešto drugačije simptome,
i prvi znakovi lako se ne primijete - suptilne promjene ličnosti, razdražljivost
ili postupna pojava neobičnih misli.
Pacijentima se obično dijagnosticira nakon nastupa psihoze,
što se obično događa u kasnoj adolescenciji ili ranim dvadesetima kod muškaraca
i kasnim dvadesetima ili ranim tridesetima kod žena.
Prva psihotična epizoda može biti praćena deluzijama, halucinacijama
ili neorganiziranim govorom i ponašanjem.
Ovi se simptomi nazivaju pozitivnima,
što znači da se pojavljuju kod ljudi sa shizofrenijom,
ali ne i u općoj populaciji.
Često je shvaćanje da ljudi sa shizofrenijom
imaju višestruke ličnosti,
ali ti simptomi upućuju na poremećaj misaonih procesa,
prije nego na manifestaciju druge ličnosti.
Shizofrenija ima i negativne simptome,
to su osobine reducirane kod ljudi sa shizofrenijom,
poput motivacije, ekspresije emocija ili govor.
Također postoje i kognitivni simptomi, poput problema s koncentracijom,
dosjećanja informacija i donošenja odluka.
Dakle, što uzrokuje nastup psihoze?
Vjerojatno ne postoji jedan uzrok, nego kombinacija
genetskih i okolinskih rizičnih čimbenika koji doprinose.
Shizofrenija ima neke od najjačih genetskih poveznica od svih psihijatrijskih bolesti.
Iako oko 1 % ljudi ima shizofreniju,
10 je puta veća vjerojatnost da će djeca te braća i sestre ljudi sa shizofrenijom
razviti shizofreniju,
dok jednojajčani blizanci nekoga sa shizofrenijom
imaju 40 % veću vjerojatnost da je razviju.
Često, bliski rođaci ljudi sa shizofrenijom
pokazuju blaže verzije osobina povezanih s poremećajem,
ali ne u onoj mjeri koja zahtijeva liječenje.
Više gena gotovo sigurno je uključeno,
ali ne znamo koliko ni kojih.
Faktori iz okoliša, poput izloženosti određenim virusima u ranom dojenaštvu,
mogu povećati vjerojatnost da netko razvije shizofreniju,
kao i korištenje nekih droga, uključujući marihuanu,
što može potaknuti nastup psihoze
kod vrlo osjetljivih pojedinaca.
Ovi faktori ne utječu na sve ljude jednako.
Kod onih s vrlo niskim genetskim rizikom
nema količine rizičnih faktora iz okoline
koja bi dovela do razvitka shizofrenije;
kod onih s vrlo visokim rizikom, osrednji dodatni rizik može poremetiti ravnotežu.
Antipsihotici korišteni u liječenju shizofrenije pomogli su istraživačima
kako bi otkrili tragove poremećaja u mozgu.
Tradicionalni antipsihotici blokiraju dopaminske receptore.
Oni mogu biti vrlo učinkoviti u reduciranju pozitivnih simptoma,
koji su povezani s viškom dopamina u određenim moždanim putovima.
Ali isti lijekovi mogu pogoršati negativne simptome,
a pronašli smo da negativni simptomi shizofrenije mogu biti povezani
s manjkom dopamina u drugim područjima mozga.
Neki ljudi sa shizofrenijom pokazuju gubitak neuronskog tkiva
i nije poznato je li ova atrofija rezultat same bolesti
ili suzbijanje signalizacije inducirano lijekom.
Srećom, novije generacije antipsihotika ciljaju rješavanju
nekih od ovih problema usmjeravajući se na različite neurotransmitere,
poput serotonina zajedno s dopaminom.
Jasno je da nije jedan transmiterski sustav odgovoran za sve simptome,
i zbog tih utjecaja lijekova na signaliziranje kroz mozak i tijelo,
oni mogu imati nuspojave poput debljanja.
Unatoč ovim komplikacijama, antipsihotici mogu biti vrlo učinkoviti,
pogotovo kada se kombiniraju s drugim intervencijama,
poput kognitivno bihevioralne terapije.
Elektrokonvulzivna terapija, iako pruža relativno kratko olakšanje,
također se ponovno pokazuje kao učinkovit tretman,
pogotovo kada su druge opcije zakazale.
Rana intervencija također je vrlo važna.
Nakon mjeseci ili godina neliječene psihoze,
određene psihoze mogu postati urezane u nečiju ličnost.
I još, dehumanizirajuća stigma povezana s ovom dijagnozom
može spriječiti ljude da potraže pomoć.
Ljudi sa shizofrenijom često se smatraju opasnima,
ali zapravo je puno vjerojatnije da budu žrtve nasilja
nego izvršitelji.
I prikladno liječenje može pomoći smanjenju vjerojatnosti nasilja
povezanog sa shizofrenijom.
Zato educiranje - za pacijente, njihove obitelji i njihove zajednice -
pomaže smanjenju stigme i poboljšava pristup liječenju.