В оточенні семи гігантських скорпіонів з болота вийшла жінка, вся в лахмітті .
З дитиною на руках вона йшла у пошуках їжі до найближчого села.
Вона підійшла до прекрасного маєтку,
однак господиня дому окинула похмурим поглядом її одяг
та незвичних супутників і грюкнула дверима у неї перед носом.
Вона продовжувала йти по дорозі, доки не прийшла до однієї хатини.
Там жінка зжалилась над незнайомкою та запропонувала їй все, що могла:
просту їжу та ліжко із соломи.
Та її гостею була не просто жебрачка.
Це була Ізіда — наймогутніша богиня Єгипту.
Ізіда ховалася від свого брата Сета,
який вбив її чоловіка та хотів вбити її малого сина Гора.
Сет також був могутнім богом, і він шукав їх.
Ізіда мала бути дуже обережною, щоб і далі маскуватися;
вона не могла ризикувати і використати свої сили.
Але вона не була безпомічною.
Серкет, богиня отруйних істот,
вислала на захист Ізіди та її сина сім своїх найлютіших слуг.
Як тільки Ізіда та Гор оселилися в їх скромному житлі,
скорпіони розлютилися на заможну жінку, яка образила їх господиню.
Вони зібрали свою отруту та віддали її одному з семи, Тефену.
Темної ночі Тефен пробрався до маєтку.
Він повз по підлозі,
доки не побачив молодого сина господині, який мирно спав у ліжку,
та вжалив його.
Ізіда з господинею прокинулися від гучного ридання.
Коли вони визирнули з дверей,
то побачили, як мати біжить по вулиці
та плаче над сином у неї на руках.
Ізіда впізнала жінку, яка відмовила їй,
та зрозуміла, що зробили її скорпіони.
Ізіда взяла хлопчика на руки та почала читати потужне заклинання:
"О отруто Тефена, вийди з нього та вилийся на землю!
Отруто Бефена, не йди далі, не занурюйся глибше, вийди з нього
і впади на землю!
Бо я Ізіда — велика Чарівниця, майстриня заклинань.
Впади, о отруто Местета! Не квапся, о отруто Местетефа!
Не прокидайся, отруто Петета та Тетета! Не підходь, отруто Матета!"
З кожним вимовленим нею ім'ям отрута скорпіонів зникала.
Дитина заворушилась, і мати заплакала від вдячності,
шкодуючи про свою попередню грубість,
і запропонувала все своє багатство Ізіді на знак каяття.
Жінка, яка прийняла Ізіду, спостерігала за цим з трепетом,
бо вона й гадки не мала, кого прихистила.
А з того дня
люди навчилися робити припарки від укусів скорпіона
та промовляти магічні заклинання, так само, як це робила богиня.