Cândva, în timpuri îndepărtate,
era un pustnic puternic numit Lok Ta Moni Eysei.
El avea trei studenți promițători:
Moni Mekhala, brilianta zeiță a mărilor,
Vorachhun, prințul Pământului,
și Ream Eyso, un demon a cărui inimă ardea cu un foc pătimaș.
Lok Ta dorea să ofere un cadou celui mai merituos student al său.
Pentru a-și da seama care dintre ei era, a anunțat o competiție:
cine aducea primul un pahar plin cu roua dimineții
avea să dețină misteriosul cadou.
La amurg, Vorachhun și Ream Eyso s-au aventurat în pădure.
Nu au lăsat nicio frunză sau fir de iarbă neatins,
scuturând cu nerăbdare prețiosul lichid în paharele lor.
Când s-au întors la coliba pustnicului,
au găsit-o pe Moni Mekhala așteptând cu un pahar plin de roua dimineții.
Își lăsase șalul afară peste noapte
și câștigase competiția storcând materialul peste paharul ei.
Mândru de toți studenții lui, și iubindu-i ca pe copiii săi,
Lok Ta i-a surprins pe toți trei cu daruri.
A transformat roua strânsă de Ream Eyso într-un topor de diamant,
a lui Vorachhun într-un pumnal magic,
și a lui Moni Mekhala într-un glob de sticlă așa cum nu se mai văzuse.
În curând, Ream Eyso a devenit lacom și a dorit să aibă premiul lui Mekhala.
El și Vorachhun au încercat să o vrăjească pentru a obține prețiosul glob.
Dar după ce le-a respins avansurile și a zburat,
Ream Eyso s-a hotărât să ia globul de cristal cu forța.
Ream Eyso a zburat în aer în căutarea lui Moni Mekhala,
condus de o furie a geloziei.
În drumul său, l-a întâlnit pe Vorachhun și l-a atacat,
știind că cinstitul prinț nu l-ar lăsa niciodată să fure cristalul.
Demonul a câștigat avantajul în mijlocul bătăliei,
și l-a lovit pe Vorachhun de o parte a unui munte.
Sigur de moartea lui Vorachhun,
Ream Eyso și-a continuat căutarea până când a găsit-o pe Moni Mekhala.
El a cerut ca ea și prietenii ei să i se închine lui,
cel mai strălucit dintre studenții lui Lok Ta
și adevăratul stăpân al globului de cristal,
sau să moară ca Vorachhun.
Mekhala, fără teamă, a refuzat și a zburat în nori,
sperând să îl atragă pe demon departe de prietenii ei.
Ream Eyso a mușcat momeala,
trecând din nimbus în nimbus în urmărirea sa nebunească.
Când au ajuns destul de departe, Mekhala și-a confruntat urmăritorul.
Ream Eyso a repetat cererea încă o dată, dar zeița nu s-a clintit.
Nervos, a început să lovească cu toporul său de diamant.
Înainte să apuce să arunce arma, Mekhala și-a aruncat cristalul în aer.
Urcând în înaltul cerului,
a emis fulgerări puternice care l-au orbit pe demon.
Ream Eyso a dat drumul toporului într-o disperare nebună.
Pe măsură ce arma zbura prin aer, tăia norii,
creând ropote puternice de tunet.
Și când fulgerul și tunetul s-au amestecat,
semințe de apă au căzut din rai: ploaie.
Mekhala s-a apropiat de Ream Eyso, acum orb și slab fără topor.
S-a gândit ce ar trebui să facă cu ucigașul.
Amintindu-și de bunătatea și dragostea profesorului ei,
Moni Mekhala a ales compasiunea și a zburat în cer.
După puțin timp, Ream Eyso și-a recăpătat puterea, și-a găsit toporul și a urmat-o.
Tunetele, fulgerele și ploaia au continuat să danseze pe pământ.
Câteva picături au căzut pe Vorachhun și l-au reînviat,
pielea sa aurie ca un câmp de orez gata de recoltă.
Luându-și pumnalul magic,
a zburat în cer căutându-i pe Ream Eyso și Moni Mekhala.