Dobro. Imam uzak, blisko povezan krug prijatelja.
Svi smo u različitim gradovima i u različitim područjima rada,
od lokalnih vijesti do gradske uprave,
do prava, financijskih poslova...
I unatoč tim različitim područjima rada,
čini se da dijelimo slične drame na poslu.
Ja dramu na poslu definiram kao
gnjavažu koja pridonosi dodatnom stresu na poslu.
Dakle, to je kada vam ljudi idu na živce,
a ne posao kao takav.
Dok prepričavamo te priče,
shvaćam da mora postojati bolji način suživota s kolegama
bez toliko drame.
Tako da sam osmislila nekoliko koraka koji su mi pomogli
i sretna sam podijeliti ih danas s vama.
1. korak: premotaj i promisli,
također poznat kao: "Što sam učinio?"
Želim da u glavi premotate zadnju scenu drame na poslu
kao film.
Ignorirajte sve emocije i usredotočite se na sebe.
No zasad, razmislimo hipotetski o ovome.
Recimo da imate grupni projekt,
svatko ima svoje individualne zadatke
te svi podijelite posao.
A zatim se netko ogluši --
ne odgovara na pozive, nestane kao duh.
Onda vi ili netko morate preuzeti dodatni posao.
I tada u kratkoj, maloj, krivoj procjeni
izjadate se kolegi do sebe.
I niotkuda, vaš se duh vraća,
i, gle čuda, zna sve što ste rekli.
(Smijeh)
Što sam napravila u takvoj situaciji?
Izjadala sam se nekome s kime nisam bliska.
Zašto bih to učinila?
Ponekad stvorimo nevidiljivu vezu s ljudima
koja postoji samo u našim glavama.
Ne duguju mi svoju diskreciju.
Samo sam pretpostavila da ona postoji.
No nećemo ići u tom smjeru,
pokušati otkriti zašto su to učinili.
Nije važno. Učinili su to.
Ali cilj je ovog koraka samopreispitivanje.
Moramo se usredotočiti na naše djelovanje
kako bismo ga izbjegli u budućnosti.
2. korak: vraćanje u stvarnost,
također poznat kao: "To mora prestati."
(Smijeh)
Razmišljate li ikada o problemima prije nego odete na posao?
Oh -- samo ja to radim?
(Smijeh)
E pa, kriva sam.
U glavi razmišljam o svim tim situacijama
i onda postanem ljuta samo razmišljajući o njima.
I tako si kažem: "Ne, samo se pripremaš, Stacy."
(Smijeh)
"Samo se pripremaš da se možeš nositi
s bilo čim što će te dočekati na poslu."
Ali ne činite to.
Zapravo stvarate sebi problem
i stvarate si nervozu u glavi
koja ne postoji.
Također, trebamo biti oprezni
sa slušanjem izmišljenih scenarija drugih ljudi.
Evo što pod time mislim.
Recimo da ste u sobi za odmor
i pričate s nekim kolegama.
Zatim niotkud ulazi drugi kolega.
Čini se zadubljen u svojim mislima --
nije baš raspoložen, ali nije bezobrazan.
Uđe i izađe iz sobe.
Onda kolege počinju davati dijagnoze
o tome što misle da nije u redu s tom osobom.
Pa kažu stvari poput:
"Ma ljut je jer nije dobio posao."
Ili kažu: "A ne, ne, ne --
uvijek je uzrujan u ovo vrijeme."
A vi samo sjedite i mislite si, pa da, sigurno je o tome riječ.
Slušate kao da su to činjenice.
Međutim, taj kolega može biti zadubljen u svoje misli
zbog doslovno bilo čega.
Mogao je otvoriti pakiranje Starbursta,
dobio je četiri žuta bombona
i samo pokušava shvatiti što se dogodilo.
(Smijeh) (Pljesak)
Ali vi to slušate.
A slušate njihove izmišljene scenarije
koji sada utječu na to
kakvu ćete interakciju imati s tom osobom tijekom dana.
Nebitno stvaramo li izmišljene priče u svojoj glavi
ili slušamo tuđe izmišljene priče,
to mora prestati.
Cilj je ovog koraka:
prestanite se živcirati oko stvari koje se nisu dogodile.
Dobro. Treći korak:
dajte si oduška i otpustite sve loše.
Treba imati frenda za jadanje.
To je vaš trener, navijač,
terapeut,
ili bilo tko drugi tko vam je potreban u tom trenutku.
To nije osoba kao iz prvog koraka koja nam se samo našla tu.
S frendom za jadanje imate čvrst odnos.
Evo još jedan scenarij.
Spremate se reći korisniku ili klijentu
nešto što jednostavno ne žele čuti.
Usred ste govora,
dolazi drugi kolega
i prekida vas
te kaže identičnu stvar koju ste vi govorili.
Ne možete napraviti scenu ispred korisnika.
Stoga samo sjedite u pozadini, "mhm" i slušate ga.
A iznutra gorite.
I što napravimo?
Izjadamo se frendu.
Pričamo o tome. Naljutimo se.
I sad je vrijeme za to. Naljutite se.
Razbjesnite se.
Psujte, vrištite,
činite štogod da biste to izbacili iz sebe.
Sad slijedi teži dio:
morate to raspoloženje pretvoriti u nešto pozitivno.
Zaista vjerujem u pozitivnu i negativnu energiju,
koja ima moć kontrolirati naše raspoloženje tijekom dana.
Morate razmišljati o stvarima na ovaj način: "Dobro, kako dalje?
Što mogu učiniti drugačije?"
Ako ste frend kojem se jadaju,
vaša je odgovornost navesti prijatelja na viđenje pozitivnog.
A drugi teški dio:
morate naučeno primijeniti situaciji.
Ne možete nositi tu ljutnju okolo.
Ako to napravite, ta jedinstvena situacija postaje obrazac ponašanja.
Obrazac ponašanja teže je ignorirati nego jedinstvenu situaciju.
Cilj je ovog koraka:
"Pretvorimo jadikovke u produktivan razgovor."
Četvrti korak:
naučite novi jezik,
također poznat kao "moramo pričati".
Ljudi, na poslu se, osobno, ne volim javljati na telefon.
Jednostavno ne volim.
Smatram da štogod mi trebate reći možete učiniti putem poruke
ili emaila.
To je moj radni jezik.
(Smijeh)
Jedini problem s time,
ne možete odrediti ton putem maila.
Čitam mailove na isti način kako pričam
te sam sigurna da sam u prošlosti pogrešno protumačila neke tonove,
osim ako vas ne poznajem.
Evo primjer.
Pokazat ću vam email i želim da ga pročitate,
a onda ću ga ja pročitati naglas.
Dobro, dovoljno je brzo, trebali ste ga pročitati.
(Smijeh)
"Stacy,
hvala za javljanje o mojoj grupi.
Trenutno nam nije potrebna dodatna podrška.
U budućnosti, ako bude potrebna podrška, pitat ću, ne trebaš se javljati.
Što se tiče zadnjeg maila (u privitku),
istaknuo sam što ja radim, a što ti,
tako da izbjegnemo ovo u budućnosti.
Kao i uvijek, zahvaljujem ti se na suradnji!!"
Ljudi...
(Smijeh)
Tako ste i vi pročitali?
(Smijeh)
Ljudi, određene riječi ovdje
koje ako čujete ili vidite u emailu,
možete sa sigurnošću pretpostaviti da su napisane srednjim prstom.
(Smijeh)
To tada nisam znala. Ali sada znam.
(Smijeh)
Mislim da sam uprskala nečije emailove. Ispravljaju ih.
(Smijeh)
Uzimajući rečeno u obzir,
morate znati kada je potrebno javiti se na telefon.
Morati znati kada je vrijeme za razgovor licem u lice.
A ti razgovori licem u lice nisu jednostavni.
Komplicirani su, ali nužni.
Cilj je razumjeti gledište druge osobe.
Tako ćete započeti razgovor frazama kao:
"U redu, uzrujao si se kad sam ja..."
Ili ćete reći:
"U redu, imao si situaciju pod kontrolom,
a onda sam ja..."
Na taj način možete razumjeti njihovu perspektivu.
I nemojte pokušavati učiniti da vas vole.
Svi smo drugačije odgajani. Svi imamo drugačija iskustva.
I svi imamo vlastiti stil komunikacije.
Kako nove generacije ulaze na tržište rada,
tako se prilagođavamo situaciji.
Sastanci su sada emailovi.
Emailovi su poruke.
Sastanci na daljinu su Skype.
Prilagođavamo se tome
i moramo barem pokušati razumjeti
kojim se stilom komunikacije služe.
Cilj je ovog koraka
uistinu razumjeti njihov radni jezik
i prihvatiti činjenicu da je možda drugačiji od vašeg.
Peti korak: prepoznajte i zaštitite,
također poznat kao: "Moramo prošetati."
Evo scenarij koji se dogodio mojoj prijateljici koja učiteljica.
Uskoro trebate imati sastanak s roditeljem,
i prije sastanka vi i kolega raspravljate o njemu,
te vam kolega kaže: "U redu je, čuvam ti leđa.
Složit ću se s tvojim preporukama."
Prijekorno ga pogledate jer ste se već opekli s njim,
ali imali ste "moramo pričati"
te si mislite: "Sada se razumijemo, vjerovat ću mu."
Održite sastanak,
roditelj se ne slaže s vama
i točno kao sat, kolega se složi s roditeljem,
a vi ispadnete budala.
Opet, ne možemo napraviti scenu pred ljudima, zar ne?
Zato morate to držati u sebi.
I onda, poslije sastanka,
isti kolega dovoljno je drzak
da vam priđe i kaže: "Kakav lud sastanak, zar ne?"
(Smijeh)
Da.
Sada vas testiraju. To je test. (Smijeh)
Sad je pravo vrijeme za eksplodirati, nije li?
Radi se o recidivistu.
(Smijeh)
Otišli ste, a oni su se vratili s tim.
No pokušavamo izbjeći dramu na radnom mjestu, a ne uskočiti u nju,
stoga moramo odšetati.
Vodite taj razgovor tako što ćete izaći na prvi izlaz.
Ne radite to zbog njih.
Radite to zbog sebe.
Morate zaštititi svoju energiju.
Ne pokušavajte shvatiti zašto bi to napravili
i nema više prosvjetljujućih razgovora.
Tako je kako je, napravili su to što jesu,
i da im se ukaže prilika, vjerojatno bi isto napravili.
Ali to sada znate.
Sada to prepoznajete.
Te tako možete reagirati u skladu s time.
Obično imamo očekivanja -- naša očekivanja --
od drugih ljudi,
i onda se razočaramo kada se ona ne ispune.
Moramo naučiti prihvatiti ljude onakvima kakvi jesu
i prilagoditi se kako postupati u takvim situacijama.
Cilj je ovog koraka
prepoznati kada je vrijeme profesionalno napustiti nekoga.
Shvaćam da koraci ispadaju kao da kažem: "Idi težim putem."
I ljudi uvijek kažu: "Samo idi težim putem."
I opisuju ga kao nekakav elegantan put pravednosti
ispunjen dugama i jednorozima.
Nije tako.
Sramotan je.
Ponižavajuć.
Ostavlja osjećaj prezira u želucu.
I putujući tim nevjerojatnim težim putem,
vidite plakate stvari koje ste trebali reći
i stvari koje ste trebali napraviti.
Odete tamo i pogledate lakši put,
a ljudi tamo uživaju, ne brinu ni o čemu.
Ali moram priznati,
što više idem težim putem, to postaje malo lakše.
Beznačajne situacije me više ne diraju toliko.
Naučila sam pokoji trik.
I kako idem dalje tim putem,
čini se da ima sve više prilika koje me čekaju.
Imam istomišljenike oko sebe koji se žele povezati sa mnom,
projekte na kojima me ljudi žele,
čelnike koji se javljaju
jer su čuli za mene od nekoga drugog.
A najbolji dio?
Potreba za lakšim putem
više ne postoji.
Ljudi, nećemo promijeniti kako se odrasli ponašaju na radnom mjestu.
Jednostavno nećemo.
I iz tog razloga, uvijek će postojati drama na poslu.
Ali ako se držimo ovih koraka
i uložimo trud koji iziskuju,
možemo naučiti izbjeći dramu.
Hvala vam što ste bili moj ispušni ventil.
(Smijeh)
I puno vam hvala na vašem vremenu.
(Pljesak)