Acum mai bine de 3.000 de ani, o floare a început să apară în remediile
prezente în scrierile medicale din Egiptul Antic.
Pe malul opus al Mediteranei, civilizația minoică
probabil găsise alte moduri de a folosi aceeași plantă
pentru efectele sale psihoactive.
Ambele civilizații erau pe cale să descopere ceva:
opiul, un extras din floarea de mac,
poate induce plăcere și reduce durerea.
Chiar dacă opiul este folosit încă de atunci,
abia în secolul XIX a fost descoperită una dintre componentele sale chimice:
morfina, ce a fost izolată și identificată pentru uzul medical.
Morfina, codeina și alte substanțe obținute direct din opiu
sunt numite opiacee.
În secolul XX, companiile farmaceutice au creat o mulțime de substanțe sintetice
similare cu opiaceele,
precum heroina, hidrocodona, oxicodona și fentanilul.
Obținute pe cale sintetică sau direct din mac,
toate aceste substanțe sunt cunoscute drept opioide.
Sintetice sau naturale, legale sau ilegale, opioidele
sunt niște analgezice foarte eficiente, dar care creează dependență.
În anii 1980 și 1990,
companiile farmaceutice au început să vândă agresiv analgezice opioide,
prezentându-le publicului și comunității medicale
ca medicamente care nu cauzează dependență.
Numărul de prescripții pentru opioide a crescut enorm,
la fel și cazurile de dependență, cauzând o criză care încă nu s-a încheiat.
Pentru a înțelege de ce opioidele dau o dependență atât de mare,
trebuie să știm cum afectează corpul uman, de la prima doză
la doze repetate, dar și în cazul opririi consumului.
Fiecare medicament are o componență chimică ușor diferită,
dar toate acționează prin intermediul receptorilor pentru opioide din creier.
Endorfinele din corp domolesc semnalele durerii lipindu-se de acești receptori.
Opioidele fac același lucru, dar se lipesc mai bine, pe o perioadă mai lungă de timp.
Așadar, opioidele pot calma dureri mai mari decât endorfinele.
Receptorii de opioide influențează totul de la dispoziție la funcțiile corpului.
Din această cauză și pentru că se lipesc mult mai puternic de receptori,
efectele lor sunt mult mai intense
decât cele ale moleculelor de semnalizare găsite în mod natural în corp.
Când un opioid se leagă de receptori declanșează secreția de dopamină,
care produce senzația de plăcere și care poate fi responsabilă
pentru senzația de euforie dată de opioide.
În același timp, opioidele opresc secreția de noradrenalină,
care influențează starea de veghe,
respirația, digestia și tensiunea arterială.
O doză terapeutică scade nivelul
de noradrenalina suficient încât să producă efecte secundare
precum constipație.
În doze mai mari, opioidele pot scădea frecvența cardiacă și respirația
la un nivel periculos,
cauzând pierderea cunoștinței și chiar moartea.
În timp, corpul începe să dezvolte toleranță la efectele opioidelor,
își poate micșora numărul de receptori,
sau receptorii își pot pierde din sensibilitate.
Pentru a experimenta aceeași eliberare de dopamină și efecte ca înainte,
consumatorul trebuie să ia doze din ce în ce mai mari —
un ciclu care duce la dependență.
În timp ce dozele sunt crescute pentru a compensa toleranța,
nivelele de noradrenalină devin din ce în ce mai joase,
până într-un punct în care pot afecta funcții de bază ale organismului.
Corpul răspunde prin a crește numărul de receptori pentru noradrenalină
pentru a fi capabil să detecteze cantități mult mai scăzute.
Această creștere a sensibilității pentru noradrenalină
permite corpului să funcționeze normal,
de fapt, devine dependent de opioide pentru a păstra noul echilibru.
Când cineva care e dependent de opioide oprește brusc consumul,
acest echilibru este perturbat.
Noradrenalina poate crește în cel mult o zi de la oprirea consumului de opioide.
Dar corpul are nevoie de mult mai mult timp
să elimine toți receptorii în plus de noradrenalina.
Asta înseamnă că este o perioadă de timp
când corpul este prea sensibil la noradrenalină.
Această suprasensibilitate cauzează simptomele de sevraj,
precum dureri musculare, dureri de stomac, febră și vomă.
Deși e temporar, sevrajul la opioide poate fi incredibil de debilitant.
În cazuri grave, o persoană în sevraj poate fi foarte bolnavă
timp de câteva zile sau chiar săptămâni.
Persoanele dependente de opioide nu folosesc neapărat doza
pentru a se droga, ci pentru a evita sevrajul.
Mulți riscă să piardă bani
sau chiar locurile de muncă în timp ce sunt în sevraj,
sau nu au pe nimeni care să aibă grijă de ei în timpul sevrajului.
Dacă cineva reîncepe să consume opioide,
există un risc mai mare de supradoză,
pentru că ce ar fi reprezentat o doză standard când toleranța lor era ridicată,
poate fi acum letală.
Din 1980 numărul de decese accidentale datorate supradozajului cu opioide
a crescut exponențial în Statele Unite,
și dependența de opioide a explodat și în restul lumii.
Chiar dacă prescripțiile pentru opioide au reguli din ce în ce mai stricte,
cazurile de supradozaj și dependență sunt încă în creștere,
în special printre tineri.
Multe persoane dependente din trecut erau persoane de vârstă medie
care au devenit dependente după ce le-au fost prescrise analgezice,
sau au primit analgezice de la familie sau prieteni.
Astăzi, tinerii încep de obicei cu opioide prescrise în același mod,
dar avansează la heroină sau alte opioide sintetice ilegale care sunt mai ieftine
și mai ușor de procurat.
În afară de a modifica reglementările,
ce am putea face pentru a opri creșterea dependenței și a supradozajului?
Un medicament denumit naloxon reprezintă
cea mai bună metodă de apărare împotriva supradozajului.
Naloxonul se atașează de receptorii pentru opioide fără să îi activeze.
Nu mai permit altor opioide să se atașeze de receptori
și pot chiar să îi dea jos de pe receptori pentru a trata o supradoză.
Dependența de opioide e rareori o boală de sine stătătoare;
frecvent, persoanele dependente de opioide suferă
și de o boală mintală.
Există programe atât pentru cei internați sau nu, care combină
tratament medicamentos, servicii medicale și psihoterapie.
Dar multe dintre aceste programe sunt foarte costisitoare
și cele mai accesibile au liste de așteptare foarte lungi.
De multe ori pacienții trebuie să facă o detoxificare completă de la opioide
înainte de a începe tratamentul.
Perioadele de sevraj și de tratament pot fi greu de obținut pentru persoanele
care riscă să își piardă locurile de muncă și locuințele între timp.
Programele specializate își propun să rezolve aceste probleme
și să elimine abuzul de opioide, utilizând o combinație
de medicamente și de terapie comportamentală.
Aceste programe evită simptomele sevrajului, utilizând medicamente
care se atașează de receptorii pentru opioide,
dar nu au efecte psihoactive
ale analgezicelor, heroinei sau ale altor opioide comune.
Metadona și buprenorfina
sunt principalele medicamente folosite în acest sens,
dar doctorii au nevoie de o derogare specială pentru a le putea prescrie,
deși nu este nevoie de nicio specializare sau certificare
pentru a prescrie analgezice opioide.
Buprenorfina poate fi atât de greu de găsit
încât există și o piață neagră pentru ea.
Încă e un drum lung până vom combate dependența de opioide,
dar există resurse imense pentru a găsi metode de tratament.
Dacă tu sau o cunoștință vă confruntați cu consumul de opioide în Statele Unite,
Departamentul de Sănătate și Servicii Umane
are o linie telefonică de asistență: 800-662-4357
și o listă cu peste 14.000 de facilități pentru abuzul de substanțe în SUA:
www.hhs.gov/opioids