Що ж, я маю в чомусь зізнатись.
Лише нещодавно я навчилась водити.
І це було справді складно.
До речі, це не пов'язано зі старінням мозку.
Пам'ятаєте свої відчуття, коли ви вперше сіли за кермо?
Коли кожне ваше рішення було таким обдуманим і свідомим?
Я приходила додому з занять повністю розумово виснажена.
Будучи когнітивістом, я знаю, що це через надмірне
використання того, що ми називаємо виконавчою функцією мозку.
Виконавча функція - це вражаюча здатність свідомо контролювати наші думки,
емоції та дії
з метою досягнення цілей...
наприклад, освоєння водіння.
Саме її ми задіюємо, коли нам потрібно позбутися звички,
приборкати пориви і планувати майбутнє.
Але найяскравіше вона проявляється, коли щось іде не так.
Наприклад, ви коли-небудь заливали пластівці апельсиновим соком?
(Сміх)
Чи гортали ви стрічку новин Facebook,
раптом усвідомлюючи, що пропустили зустріч?
(Сміх)
Або, може, ця ситуація знайома:
коли ви мали зупинитись біля магазину по дорозі додому,
а натомість, їдете, не зупиняючись, на автопілоті?
(Сміх)
Таке трапляється з кожним.
І, зазвичай, це називають розсіяністю,
а насправді, відбувається
тимчасове порушення виконавчої функції мозку.
Отже, ми використовуємо виконавчу функцію щоденно у всіх аспектах нашого життя.
І за останні 30 років
дослідники визначили, що вона відповідає за всі позитивні речі
в дитинстві і подальшому житті,
як, наприклад, навички спілкування, успіхи у навчанні, розумове та душевне здоров'я,
вміння заробляти, заощаджувати
і навіть здатність уникати в'язниці.
Звучить чудово, чи не так?
Тому не дивно,
що такі дослідники, як я, настільки зацікавлені у її розумінні
і винайденні способів її покращення.
Але нещодавно виконавча функція стала модним словом у бажаючих вдосконалитись.
Люди вважають, що її можна покращити через інтерактивні додатки Iphone
і комп'ютерні ігри,
чи тренуюючи її особливим чином, наприклад, грою у шахи.
А вчені намагаються тренувати її у лабораторії
з надією покращити її разом з пов'язаними складовими, такими
як розумова здатність.
І ось я тут, щоб розповісти вам,
що цей спосіб розуміння виконавчої функції цілковито помилковий.
Тренування мозку не покращить виконавчої функції в загальному,
оскільки це передбачає її тренування у вузькому напрямку,
ізольовано від контекстів реального життя, де, фактично, ми і застосовуємо її.
Ви можете впоратись з додатком, що тренує виконавчу функцію,
але це не гарантує, що ви припините заливати пластівці соком двічі на тиждень.
(Сміх)
Якщо ви дійсно хочете покращити виконавчу функцію,
щоб могти застосувати її у житті,
вам слід зрозуміти, як на неї впливають різні ситуації.
Зараз я поясню, що маю на увазі.
Є чудовий тест, який ми застосовуємо у лабораторії
для оцінки виконавчої функції маленьких дітей,
він називається "тест сортування карток."
Дітям дають завдання посортувати картки у певний спосіб --
наприклад, за формою --
знову і знову, поки це не увійде в звичку.
А потім, їх просять змінити спосіб,
і посортувати картки вже по-іншому,
наприклад, за кольором.
І, справді, для дітей це складне завдання.
Три- і чотирирічні діти, зазвичай, продовжать сортувати їх у звичний спосіб,
незалежно від того, скільки ви будете повторювати, що слід робити.
(Відео) Жінка: Голубі складай сюди, а червоні -- сюди.
Ось голуба.
Так, а зараз ми пограємо у іншу гру.
Ми більше не граємо у гру з кольорами.
Зараз ми пограємо у гру з формами,
і коли ми будемо грати,
всі картки з зірками складаємо сюди, а вcі з машинами - сюди, добре?
Зірки сюди, машинки сюди.
Куди кладемо зірки?
А куди кладемо машинки?
Чудово.
Так, зірки сюди, машинки туди.
Ось машинка.
(Сміх)
Зірки кладемо сюди, машинки туди.
Ось зірка.
(Сміх)
СБ: Це дійсно складно,
і дійсно очевидно, що під час помилки їй слід задіювати виконавчу функцію.
Але от в чому справа:
можна тренувати її цим завданням та іншими схожими,
і, врешті, у неї вийде краще,
але чи буде це означати,
що їй вдалось би покращити цю функцію за межами лабораторії?
Ні, оскільки у реальному світі, їй довелось би використовувати цю функцію
для серйозніших завдань, ніж чергувати сортування за формою і кольором.
Їй потрібно буде перемикатись з додавання на множення
або з гри на прибирання,
або з думок про власні почуття на думки про почуття друга.
І успіх у ситуаціях реального життя залежить від наступних речей,
наприклад, наскільки ми мотивовані, і від того, чим займаються наші однолітки.
І успіх також залежить від стратегій, які ми оберемо,
коли задіюємо виконавчу функцію у певній ситуації.
Я намагаюсь довести, що контекст ситуації насправді важливий.
Дозвольте я поділюсь прикладом зі свого дослідження.
Нещодавно я зібрала групу дітей для проведення класичного тесту з зефіром,
який оцінює здатність відкладати задоволення,
що, очевидно, вимагає значного задіювання виконавчої функції.
Ви, напевно, вже чули про цей тест,
але, у кількох словах, діти мають вибір.
Вони можуть з'їсти один зефір зараз,
або зачекати на мене, доки я в іншій кімнаті,
і отримати більше зефіру,
вже не один, а два.
І більшість дітей справді хоче цей другий зефір,
але ключове запитання: Як довго вони зможуть чекати?
(Сміх)
Я внесла зміни, щоб оцінити вплив обставин.
Я поділила усіх дітей на групи,
наприклад, зелену групу,
і я навіть роздала їм зелені футболки.
І сказала, "Ваша група чекає на два зефіри,
а ця інша група, оранжева,
не чекає."
Або я казала навпаки:
"Ваша група не чекає на два зефіри,
а ця інша чекає."
А потім я залишала дітей наодинці
і через веб-камеру спостерігала, скільки вони чекали.
(Сміх)
І я визначила, що ті, хто вірив,
що їхня група чекала на два зефіри,
були більш готові чекати.
Отже, на них повпливала група однолітків, яких вони бачили вперше у житті.
(Сміх)
Досить круто, чи не так?
Маючи цей результат я не до кінця знала,
чи вони просто повторюють за своєю групою, чи причина значно глибше.
Тому я зібрала більше дітей,
і після зефірного тесту показала їм фото пар дітей,
і сказала, "Одна дитина хоче отримати все і відразу,
наприклад, печиво і наліпки.
А інша дитина вибирає чекати,
щоб отримати більше, ніж я пропоную."
І я спитала їх,
"Хто з двох дітей вам подобається більше
і з ким би ви хотіли гратись?"
І я вияснила, що діти, котрі вірили, що їхня група чекала,
обирали ту дитину, яка захотіла чекати.
Досвід, який обрала їхня група, змусив їх більше цінувати чекання.
І не лише через це,
ці діти застосовували виконавчу функцію,
щоб розробити стратегії, які допоможуть їм чекати,
наприклад, сиділи на руках, або відвертались від зефіру,
або співали пісні, щоб відволіктись.
(Сміх)
Це все показує, наскільки важливим є контекст.
Це не показує, що виконавча функція дітей була доброю чи поганою,
це доводить, що контекст допоміг їм краще нею скористатись.
То ж, що це означає для вас і ваших дітей?
Ну, скажімо, ви хочете вивчити іспанську.
Можете спробувати змінити контекст
і оточити себе іншими людьми, бажаючими вчитись,
і буде навіть краще, якщо ці люди будуть вам дійсно подобатись.
Тоді ви будете більш мотивованими, щоб задіяти виконавчу функцію.
Чи, скажімо, ви хочете допомогти дитині з домашнім завданням з математики.
Ви можете показати стратегії, як використовувати цю функцію
у цьому конкретному контексті,
наприклад, відкласти телефон перед тим, як братись за навчання,
або пообіцяти нагороду собі після години навчання.
Я не хочу, щоб це звучало, ніби вся справа у контексті.
Виконавча функція дійсно складна, і на неї впливає безліч факторів.
Але я хочу, щоб ви запам'ятали,
якщо ви хочете покращити свою виконавчу функцію
у певному аспекті життя,
не шукайте швидких способів.
Подумайте про контекст,
і те, як ви можете збільшити значення ваших цілей для вас,
які способи можна використати,
щоб допомогти собі у певній ситуації.
Я вважаю, давні греки найкраще озвучили це, коли сказали "Пізнай себе."
І головне, це пізнати, як контекст формує вашу поведінку,
і як ви можете використати ці знання, щоб змінитись на краще.
Дякую.
(Оплески)