Я ніколи не забуду відчуття коли я побачила море
і вперше ступила на корабель.
Для чотирирічної дитини,
це було відчуття найбільшої свободи, яке я тільки могла уявити.
Знаєте, тоді я відчула,
що одного разу залюбки вирушу в кругосвітнє плавання.
Коли вирушаєте в таку мндрівку,
то знаєте, що треба мати з собою все необхідне для виживання.
Що маєте, те й маєте.
Мусите продумати, що брати,
кожну краплю пального, яка їжа буде в кожному пакеті.
Це життєва необхідність, інакше нічого не вийде.
І раптом у голову прийшла думка: "А хіба у світі по-іншомуі?"
Відомо, що наші ресурси не безконечні,
дані нам один раз за всю історію людства.
Знаєте, метали, пластик, добрива.
Ми це все викопуємо з землі, а потім на землі використовуємо.
Як довго це може тривати?
Звісно, мав бути інший спосіб використовувати світові ресурси,
щоб не вичерпати їх.
Це питання продовжувало турбувати мене,
і пройшло багато часу,
поки я зрозуміла, що інший спосіб ведення економіки існує,
є інший спосіб використання ресурсів, матеріалів.
Це циркулярна економіка .
Спосіб функціонування економіки переважно сьогодні - добувний.
Це лінійна економіка.
Ми видобуваємо щось із землі, ми виробляємо продукт із цього,
і наприкінці життя цього продукту ми викидаємо його.
Немає значення. як ефективно
ви постачаєте ці матеріали в дану систему,
навіть якщо ви затрачаєте
трішки менше енергії та матеріалу на вироблення продукту,
в кінцевому рахунку ресурси вичерпаються.
Перейдіть від старої до циркулярної моделі економіки.
згідно з нею, коли ви створюєте продукт,
ви добуваєте із землі або, в ідеалі, використовуєте перероблений матеріал,
який включаєте в даний продукт.
але ви виробляєте продукти,
тому можете повторно отримати матеріали, які ви добували із землі.
Ви усуваєте відходи та забруднення.
Чому б так само не робити у світі з невідновлювальними ресурсами?
Все має бути продумано.
Купуючи пральну машину,
ми сплачуємо податки, нам належать усі її деталі.
Коли вона рано чи пізно ламається,
ми сплачуємо податок на сміттєзвалища.
В циркулярній системі все інакше:
пральна машина не наша, ми сплачуємо прання.
Вона - турбота виробника.
Він зобов'язується,
коли машина перестане працювати,
прийняти її назад, знаючи, що в ній,
і витягти з неї всі матеріали.
Ось задум циркулярної системи.
Ми довго вивчали, які витрати це може принести,
чи варте все це,
і виявилося, це набагато дешевше:
12 центів проти 27 центів за прання.
Така перевага "циркулярної" машини.
Ми змогли б жити в системі, яка працює.
Не було б відходів.
Якість послуг була б краща,
і доступ до технологій - також.
Згідно з нашими дослідженнями,
виробники не закуповують усі матеріали.
Продаючи їх,
ми отримаємо кращу ціну,
тому що потік матеріалів
повернеться назад у систему.
Я вірю в це.
Коли ми дивимося на цифри
і на дохід, який це приносить,
має сенс перейти на циркулярну економіку.
У ній більше цінності.
Звичайно, для великого підприємства цей перехід коштує грошей,
але виникає питання:
який ризик лінійної економіки?
Відповідь очевидна:
ризик величезний.
Майбутнє не може ґрунтуватися на суто економічних міркуваннях.
Чому ви хочете присвятити свій час
та зусилля?
Давайте подивимося, як жити в цикулярному світі,
і створимо його, у міру можливості, у нашому навколишньому середовищі.
Субтитри Маурісіо Какуей Танака Рецензія Дженні Лам-Чоудхурі