היתום הרעב מחפש מנה שניה של נזיד.
הרווקה הזקנה קמלה בשמלת הכלה המרופטת.
הרשע בעל לב האבן נרדף על ידי רוח חג המולד של העבר.
יותר ממאה שנה אחרי מותו,
נותרו דמויות מוכרות אלה מעבודתו של צ'ארלס דיקנס.
העבודות שלו כל כך יוצאות דופן שהוא הפך לשם תואר בעצמו.
אבל מה התכונות של הכתיבה של דיקנס שעושה אותה כל כך מיוחדת?
הסיפורת של דיקנס מלאה בציפיה
דרך רקעים מרחפים, טוויסטים בעלילה, ומסתורין.
התכונות האלו של עבודתו שמרו על הקהל בציפייה.
כשפורסמו לראשונה, הסיפורים שלו היו בסדרה,
מה שאומר ששחררו כמה פרקים כל פעם בג'ורנלים ספרותיים לא יקרים
ורק מאוחר יותר הודפסו כספרים.
זה גרם לספקולציות בונגע להפסקות המותחות
ולגילויים שהוא העלה במוחו.
הכתיבה בסדרה לא רק הפכה את הסיפורים לזמינים לקהל רחב יותר
ושמרה עליהם,
אלא הגבירה את ההייפ סביב הסופר עצמו.
דיקנס הפך לפופולרי בעיקר בשל השנינות שלו,
אותה שפך לתוך דמויות מוזרות ומצבים סאטיריים.
הדמויות שלו הציגו את האבסורד המוחלט של ההתנהגות האנושית,
ושמותיהם הרבה פעמים הציגו תכונות או מעמדות חברתיים,
כמו בוב קראצי'ט המקופח,
אורייה היפ המתרפס,
וספטימוס כריספרקל העליז.
דיקנס הציב את הדמויות הצבעוניות האלו מול רקעים חברתיים מורכבים,
שחיקו את החברה בה הוא חי.
לדוגמה, הוא הרבה פעמים התייחס
לשינויים שהובאו על ידי המהפכה התעשייתית.
במהלך התקופה הזו,
המעמדות הנמוכים חוו תנאי מחיה ועבודה נוראיים.
דיקנס עצמו חווה את הקושי הזה כילד
כשהוכרח לעבוד במפעל משחיר נעליים
אחרי שאביו נשלח לכלא לבעלי חוב.
זה השפיע על תיאורו את כלא מרשלסי בספר דורית הקטנה,
שם דורית מטפלת באביה המורשע.
בתי כלא, בתי יתומים, או משכנות עוני אולי נשמעים כרקע עגום לסיפור,
אבל הם אפשרו לדיקנס להאיר
על איך האנשים הבלתי נראים של החברה חיו.
בניקולאס ניקלבי,
ניקולאס עובד אצל יצרן הנעלים ווקפורד סקווירס.
הוא מבין במהרה שסקווירס מפעיל תרמית
בה הוא לוקח ילדים לא רצויים מהוריהם עבור סכום
ומכניס אותם לחיי אלימות ומחסור.
אוליבר טוויסט גם מתמודד עם מצוקת הילדים הנמצאים בטיפול המדינה,
ומתאר את התנאים הברוטלייים של כוח העבודה
בהם אוליבר מתחנן למר באמבל לאוכל.
כשהוא בורח ללונדון, הוא נלכד בעולם הפשע.
הסיפורים האלה הרבה פעמים מתארים את החיים הויקטוריאניים
כמלוכלכים, מושחתים, ואכזריים.
אבל דיקנס גם ראה בתקופתו כתקופה בה המסורות הישנות
התפוגגו.
לונדון הפכה לאינקובטור של העולם המודרני
דרך תבניות חדשות בתעשייה, במסחר ובניידות החברתית.
לונדון של דיקנס היא מקום דו פרצופי בשל כך:
עולם קשה שבאותו זמן מלא בפליאה ובאפשרויות.
לדוגמה, חידת הספר תקוות גדולות
מתמקדת בפוטנציאל של פיפ,
יתום שנקטף מהאלמוניות על ידי תורם אנונימי
ונדחף לחברה הגבוהה.
בחיפושו אחר מטרה,
פיפ הופך לקורבן של מה שאחרים רוצים עבורו
והוא חייב להתמודד עם אוסף דמויות מפוקפק.
כמו הרבה גיבורים של דיקנס,
העמדה של פיפ המסכן מתערערת כל הזמן,
זו רק אחת הסיבות למה קריאה של דיקנס
הופכת לזמנים הטובים ביותר לקורא,
בעודם הזמנים הקשים ביותר לדמויות שלו.
דיקנס מציע באופן טיפוסי פתרונות ברורים בסוף ספריו,
חוץ מיוצא הדופן שהוא המסתורין של אדווין דרוד.
הסיפור מפרט את ההעלמות של היתום אדווין תחת נסיבות מבלבלות.
עם זאת, דיקנס מת לפני שהסיפור הסתיים
ולא השאיר הערות לפתרון התעלומה.
קוראים ממשיכים להתדיין בתשוקה בנוגע למי דיקנס התכוון שיהיה הרוצח,
ואם אדווין דרוד אפילו נרצח בכלל.
דרך הרבה התאמות,
הומאג'ים ספרותיים,
ודפי הספרים שלו,
השפה הנוצצת של דיקנס וראיית העולם הפנורמית שלו
ממשיכים להדהד.
היום, שם התואר דיקנסי
הרבה פעמים מתייחס לעבודות ותנאי מחיה מלוכלכים.
אבל לתאר סיפור כדיקנזי זה בדרך כלל מחמאה גבוהה,
מאחר והוא מציע סיפור בו הרפתקאות אמיתיות וגילויים
מתרחשים במקומות הכי לא צפויים.
למרות שהוא עסק בחומרים עגומים לעיתים קרובות,
פקחותו של דיקנס תמיד גילתה אור בפינות הכי חשוכות.