(muzică jazz)
REPARÂND TIMPUL
(muzică jazz )
Mintea mea este plină de mici casete.
Fiecare casetă are o imagine.
Această imagine am luat-o din copilărie,
din oricare alt moment al vieții mele,
cum ar fi un râu, cerul, norii...
Iau spiritul acestor lucruri,
iau emoția.
(muzica jazz continuă)
Am ceva foarte interesant aici,
fotografii vechi ale familiei mele.
Aceasta este una dintre bunicile mele
și de asemenea unul dintre bunici.
Alte rude...
Asta e cea care îmi place foarte mult.
O fotografie frumoasă a mamei și tatălui meu.
Ea poartă un costum tradițional de nuntă sudanez.
Și nu mă gândesc prea mult la viitor.
Mă gândesc întotdeauna la trecut.
Îmi place mirosul istoriei, mirosul timpului.
(muzică la pian)
90% din arta mea vine din Sudan.
În timpul copilăriei,
am locuit într-o casă care e aproape de Nilul Albastru.
O viață foarte bogată,
pentru că oamenii din cartier se cunosc cu toții,
ca o mare familie.
Îmi amintesc barajele, înotătorii,
turnurile de electricitate,
îndrăgostiții pe malul râului,
caii trecând...
(zgomot de trafic)
Mă simt întristat pentru trecutul meu,
simt ca și cum ceva lipsește din viața mea,
cum ar fi satul meu, prietenii mei.
Sunt în Cairo de aproape 12 ani,
dar nu am încetat să mă reîntorc în Sudan.
E ca o reîncărcare,
sunt o baterie, și când vreau să mă încarc
mă reîntorc acasă.
(muzică ambientală) (zgomotul peniței pe hârtie)
Acum este cel mai lung interval pe care l-am petrecut în afara Sudanului,
din cauza războiului.
[Reporter 1] Confruntări
mortale au erupt pe străzile capitalei.
[Reporter 2] Tensiuni
între facțiuni ale armatei sudaneze
au degenerat în violență totală.
[Reporter 3] Acum, în chinurile unei
lupte violente care a costat mii de vieți,
este cea mai mare dislocare de populație din întreaga lume.
[Salah] Acum întreaga mea familie a plecat din Sudan.
Sper că războiul se va termina în curând.
[Ayman, fotograf, în arabă]
Adică, noaptea auzeam tunurile și gloanțele.
Era ca un foc de artificii.
Fiecare a pierdut lucruri importante.
A trebuit să las în urmă hard disck-uri cu
20 de ani de muncă, back up-urile mele.
[Mutaz, artist] Am ajuns la Cairo după
aproape 10 zile de călătorie.
- Oh, Doamne.
9-10 zile. Au fost oameni care au murit pe drum, Salah.
Da, am avut o mătușă care a murit.
Ce tragedii.
Fiecare are tragedii acum.
Ce s-a întâmplat în Sudan, nu va fi uitat niciodată.
(muzică tristă)
În 1990, am fost angajat la o revistă engleză
numită "Sudanow".
Frăția Musulmană era
la putere în Sudan, la guvernare.
Am făcut o caricatură,
care era
complet împotriva Frăției Musulmane.
Ei l-au descoperit și l-au retras,
au pus un pătrat negru peste caricatură.
(muzică de chitară)
M-au arestat pentru o săptămână.
Mulți dintre prietenii mei
sunt în închisoare de multă vreme.
Asta e doar din cauza opiniei lor,
a faptului că gândesc împotriva Frăției Musulmane.
I-au bătut, au făcut
multe violențe împotriva lor.
Dar nu au niciun recurs.
Situația politică din Sudan m-a inspirat
să fac o serie despre prizonierii inocenți.
Am cumpărat niște fotografii de poliție de pe Internet,
unele de la magazine de antichități,
și apoi am adăugat elemente creative
din casetele din mintea mea.
(muzica de chitară continuă)
(claxoane, ambient de stradă aglomerată)
- [în arabă] Bună, ce mai faci?
- Bine. Tu, artistule?
- Bine.
Am comandat câteva lucruri. Sunt pregătite?
Uită-te la această colecție și vei găsi ceva bun,
cu voia lui Dumnezeu.
Ți-am zis că vei găsi ceva ce îți va plăcea.
Da, într-adevăr, sunt foarte frumoase.
Pentru mine, fotografiile... E ca un miracol.
Pentru că e ca și cum ai fixa timpul.
(muzică antrenantă)
(muzica continuă)
(zgomote de trafic)
(muzica antrenantă continuă)
Acest interes pentru fotografii vine din copilărie.
Tatăl meu are acel talent de a face fotografii și
are o cameră foto.
Și guvernul Sudanez a cerut tuturor cetățenilor
să aibă cărți de identitate,
el a folosit asta ca o oportunitate de a face bani.
(muzică de chitară)
Într-o zi am mers la studio
și am găsit cutii pline de fotografii.
Erau fotografii cu greșeli,
cu dublă expunere, neclare.
Pentru că fotografiile bune erau luate de clienți.
Dar astfel de defecte sunt ca o comoară.
Asta mi-a permis să îmi dezvolt stilul meu
figurativ abstract.
- [în arabă] Okay, da. E bine.
Ridică puțin capul...
- [Salah] Îmi imaginez cum arăta studioul tatălui meu.
Am văzut întregul studio în mintea mea.
Așa că am decis să construiesc unul nou,
ca și cum Studio Kamal s-a întors.
(zgomote de conversație)
Am creat o instalație despre studio.
Este ca o pictură, dar în 3D.
Am adăugat câte ceva, am eliminat câte ceva,
și acum e terminat.
Este gata.
- [în arabă] Ce lucrare impresionantă.
- Intrați, vă rog.
Sora mea dragă.
- A, e frumos!
- Dumnezeu să te binecuvânteze.
- [Salah, în arabă] Am creat toate astea
bazându-mă pe poveștile pe care mi le-ai spus
despre studio,
și pe imaginile pe care le-am găsit în depozit.
- [Kamal, tatăl lui Salah] E foarte frumos ce ai făcut.
Mă faci să îmi reamintesc lucruri din 1964 până azi.
Acum, fotografia se bazează pe tehnologie,
elementul personal rămâne mascat.
Știu pe cineva care
avea fața acoperită de acnee,
dar au reușit să scoată asta prin editare.
În fotografie fața lui arăta curată și netedă.
A fost un truc, dar arăta bine.
- Tu ce crezi despre instalație?
[Tagreed, sora lui Salah]
- Am crezut că ai vrut să creezi
o lucrare bazată mai mult pe fotografie,
dar acum cred
că vrei doar să te bucuri de plăcerea trecutului.
(muzică de salon)
- Ok, o să facem un concurs.
Eu o să câștig.
- (copilul) Tu nici nu știi să desenezi.
- Nu știu? Ok, hai să vedem.
Khartoum (Sudan) este orașul meu.
Departe de orice frustrare.
Iubesc acest oraș.
Ador străzile lui, aleile,
meandrele Nilului Albastru.
Albastru și alb se amestecă.
Îmi place cafeaua muncitorilor.
Departe de aici, stau pe o mică platformă de lemn de acacia,
ținând în mână o sfoară făcută
din frunze de Barakawi,
mâncând șase bucăți de zalabia,
și bând un pahar de ceai cu lapte de capră.
E ca și cum lumea ți-ar aparține, oh luptătorule.
(muzica lentă continuă)
"Sfârșit."