Értelem és megértés
a kettő nem ugyanaz?
Nos, nem mindig.
Az értelem nem mindig jelenti a "megértést",
és bizonyosan nem jelenti a józan megértést.
Érthetetlen??
Legalábbis Immanuel Kant így értelmezte:
Az érdemi tudás kizárólag az érzékszervi észlelés
és a megértés kölcsönhatásában valósul meg.
Észlelés nélkül nem lenne számunkra tárgy,
és megértés nélkül nem lenne gondolat.
Mert a gondolatok tartalom nélkül üresek, az észlelések fogalmak nélkül vakok.
A megértés tehát az a képesség, hogy a fogalmakat logikusan fel tudjuk fogni;
ezzel szemben állnak az érzések.
Az értelem viszont egy korábbi képesség, egy lépéssel feljebb:
Irányít, határokat szab, összekapcsolja a megértést,
az érzést és az ítélőképességet,
és így az intellektuális gondolkodás legfontosabb eszközévé
és egyfajta erkölcsi tekintéllyé válik.
Az értelem például nagyon hasznos abban,
hogy megóvjon bennünket az ostobaságtól és kordában tartsa az akaratunkat.
Ez egyfajta első kiválasztás,
és az értelem számára biztosítja a szellemi tevékenység alapanyagát
Akármilyen erős is az akaratom,
az elmém nem engedheti meg,
hogy kocsmázás után autót vezessek.
Ezért hívják ezt józan észnek.
De valójában ennek magától értetődőnek kellene lennie.
Nem kell sokáig kombinálni őket.
És most már eljutottunk a józan észhez.
Még azt sem engedi meg,
hogy egy ilyen ésszerűtlen ötlet szóba jöjjön.
Ahogy Brudzinski lengyel író mondta:
"Az ész az összes ostobaságot látja, és azt tanácsolja,
hogy nézzünk el néhányat közülük".
Megértetted?
Mérsékelten kell visszafognunk tetteinket,
hogy ne terheljük túl elménket és értelmünket.
Milyen jó lenne, ha ezt gyakrabban alkalmaznánk a gyakorlatban.
De már Oskar Wilde is tudta:
"Az ember racionális lény, aki mindig elveszti a nyugalmát,
amikor az ész törvényei szerint kell cselekednie".